ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року	Львів	Справа № 444/2758/19 пров. № А/857/4722/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Качмар В.Я., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судових засідань -                     Чопко Ю.Т.   
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 березня 2020 року (головуючий суддя: Ясиновський Р.Б., місце ухвалення - м. Жовква, дата складення повного тексту рішення - 10.03.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП № 2 Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Добринюка Ю.В., Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 , 22.10.2019 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову ДПО18 № 305905 Інспектора СРПП № 2 Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Добринюка Ю.В., про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Обґрунтовує позов тим, що 16 жовтня 2019 року відносно нього лейтенантом поліції інспектором СРПП № 2 Кам`янко-Бузької ВП ГУНП в Львівській області Добринюком Ю.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, серія ДПО18 № 305905 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 122 КУпАП. Із зазначеною постановою, позивач не згідний та вважає таку незаконною, зважаючи на те, що відповідач виніс оскаржувану постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи, без оголошення посадової особи, яка розглядає справу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що відповідач порушив вимоги ст. ст. 278,  279 КУпАП, а вищевказана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05 березня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Національної поліції у Львівській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що зазначене рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що інспектор СРПП № 2 Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Добринюк Ю.В, 16.10.2019 виявив порушення ПДР та скористався наданими йому повноваженнями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі. Отже, поліцейський діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому підстав вважати оскаржувану постанову протиправною та скасовувати її не має.
Позивачем, 09.06.2020 подано відзив на апеляційну, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.10.2019 інспектором СРПП № 2 Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Добринюком Ю.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 305905, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16.10.2019 о 17:20 год. в с. Прибужани по вул. Миру, 8 керував транспортним засобом Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожньої озмітки 1.1., а саме перетнув її, чим порушив п. п. 8.5.1  ПДР  України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1  ст. 122 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача.
З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. п. 8.5.1 розділу 8. Регулювання дорожнього руху Правил дорожнього руху, затверджених    постановою Кабінету Міністрів України    від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з  пунктом 1 розділу 34  цих Правил.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме на суб`єкта владних повноважень, у розглядуваній справі - Головне управління Національної поліції у Львівській області, покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем п. п. 8.5.1 розділу 8. Регулювання дорожнього руху ПДР України, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 524/821/17, від 23.10.2019 у справі 357/10134/17.
Суд апеляційної інстанції вважає, що аналіз фактичних обставин справи, установлених під час розгляду справи, у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваного судового рішень, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем порушення  правил дорожнього руху, а саме вимог п. п. 8.5.1 розділу 8. Регулювання дорожнього руху ПДР України, оскільки в матеріалах справи, наявних доказів на підтвердження вчинення порушення не має. 
Апеляційна скарга Головного управління Національної поліції Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано рішення суду першої інстанції, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 308, 315, 316, 321, 322,  КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 березня 2020 року у справі № 444/2758/19 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	В. В. Ніколін