ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5463/20 Справа № 210/1105/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/1105/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги  позивачки  ОСОБА_1  та відповідача  ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року, яке ухвалено  суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 березня 2020 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається в університеті на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу. 
У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2   на користь  ОСОБА_1   аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заява, а саме з 05 березня 2019 року, і до закінчення останнім навчання у навчальному закладі чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, - зважаючи на те, яка з зазначених обставин настане першою.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з  ОСОБА_2   на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить змінити рішення суду та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. 
Зокрема, позивачка зазначає, що норма ст. 199 СК України є імперативною та надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на користь матері, з якою дитина проживає. Позивачка вважає визначений судом розмір аліментів заниженим та таким, що не відповідає потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , в якому просить залишити без задоволення її апеляційну скаргу, як необґрунтовану, задовольнивши його апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврахування судом всіх обставин справи, а саме того, що аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 він сплачує безпосередньо синові, шляхом здійснення відрахувань із заробітної плати та пенсії, у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, тобто він не має обов`язку зі сплати аліментів на користь його матері. Також, відповідач зазначає, що ОСОБА_4 з 31 січня 2020 року відрахований з навчального закладу, про що він повідомляв суд, однак останній не врахував цю обставину при ухвалені оскаржуваного рішення суду.
Відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та відзиву на апеляційну скаргу  позивачки  ОСОБА_1 , за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна  скарга  позивачки  ОСОБА_1  підлягає залишенню без задоволення,  а апеляційна скарга відповідача   ОСОБА_2  - задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_2 є батьком, а позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 7, 12, 13).
Станом на час звернення позивачки ОСОБА_1 до суду з даним позовом повнолітній ОСОБА_4 навчався на безоплатній основі у Державному вищому начальному закладі «Криворізький національний університет» та отримував щомісячну стипендію у розмірі 1 711,46 грн. (а.с. 16, 17).
Наказом №190су від 31 січня 2020 року ОСОБА_4 відраховано з другого курсу групи ГР-18-1 денної форми навчання Державного вищого начального закладу «Криворізький національний університет» (а.с. 83).
ОСОБА_4 отримує аліменти на період навчання з пенсії відповідача ОСОБА_2 (а.с.60).
Відповідач ОСОБА_2 добровільного надає допомогу сину, шляхом написання заяви про утримання з його заробітної плати аліментів у розмірі 16,6% (а.с. 61).
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 на період навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 березня 2019 року і до закінчення останнім навчання у навчальному закладі чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку - зважаючи на те, яка з зазначених обставин настане першою, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працездатний, працює та отримує пенсію, законодавством передбачено його обов`язок надавати матеріальну допомогу матері повнолітнього сина на його утримання, оскільки останній навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.  
Відповідно до ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Так, згідно ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивачки до суду з даним позовом, повнолітній ОСОБА_4 самостійного заробітку не має, оскільки навчається на денному відділенні  у Державному вищому начальному закладі «Криворізький національний університет», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Забезпечення ж його утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків - батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 (ст. 180 СК України).
Відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх його доходів (заробітку) щомісячно (а.с. 14- зворот), а тому, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, а також враховуючи отримання ним стипендії у розмірі 1 711,46 грн. (а.с. 17), колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно визначено розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, і доводи апеляційної скарги останньої цього не спростовують.
Доводи апеляційної скарги щодо припинення навчання ОСОБА_4 колегія суддів не бере до уваги, оскільки на момент звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання, а саме 05 березня 2019 року, останній був студентом Державного вищого начального закладу «Криворізький національний університет», що підтверджено матеріалами справи, тобто довідка №21-1234 від 06 лютого 2020 року про відрахування ОСОБА_4 з числа студентів другого курсу групи ГР-18-1 денної форми навчання Державного вищого начального закладу «Криворізький національний університет» (а.с. 83) з 31 січня 2020 року, яка додана до апеляційної скарги відповідачем не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Разом з тим, доводи відповідача ОСОБА_2 щодо добровільної сплати ним аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 16,6% від всіх його доходів щомісячно, колегія суддів вважає прийнятними, з огляду на наступні обставини.
 Так, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст. 201 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана.
Отже, зазначені правові норми, у взаємозв`язку з ст.199 СК України передбачають обов`язок батька утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, як у судовому порядку - шляхом звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання, та в позасудовому порядку - шляхом подання заяви за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії.
При цьому, стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, може відбуватися як на користь матері, з якою проживають повнолітні син чи донька, так і безпосередньо на користь повнолітніх сина чи доньки.
Як вбачається з матеріалів справи, повнолітній ОСОБА_4 вже використав своє право на отримання від батька ОСОБА_2 аліментів, у зв`язку з тим, що останній написав заяви про відрахування з його пенсії та заробітної плати, тобто з усіх видів доходу, аліментів у розмірі 1/6 частини доходів щомісячно на користь повнолітнього сина ОСОБА_4 , і це розмір аліментів колегією суддів визнано достатнім для надання утримання повнолітньому сину, з урахуванням можливості отримувати допомогу від матері та отримання ним щомісячної стипендії, про що зазначено вище.
Згідно Довідки №416 від 01.04.2020 року та №417 від 01.04.2020 року ОСОБА_2 працює на посаді гірника очисного забою ПАТ «Кривбасзалізрудком» та з його заробітної плати щомісячно відраховуються аліменти на користь повнолітнього ОСОБА_4 (а.с. 84).
Згідно довідки Відділу з питань виплати пенсії №9 Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №2465/04-11//06 від 05.11.2019 року, з пенсії ОСОБА_2 щомісячно сплачується аліменти на користь повнолітнього ОСОБА_4 (а.с. 86).
Отже, відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який їх отримує та використовує на власний розсуд, у зв`язку з чим підстав для повторного стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ще й на користь його матері - позивачки у справі ОСОБА_3 немає і заявлені нею позовні вимоги задоволенню не підлягають 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1 - залишенню без задоволення, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», понесені відповідачем судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1 152,60 грн. (а.с. 80) підлягають компенсації за рахунок держави. 
Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення   Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2020 рокускасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - відмовити.
Судові витрати відповідача ОСОБА_2 понесені на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги, у розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 20 травня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: