УХВАЛА

22 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  925/1137/19 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 у справі 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго"
про стягнення 1 764 707,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2020 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України", Позивач) звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 у цій справі.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
За положенням частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У касаційній скарзі АТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає, що суди попередніх інстанцій неповно з?ясували обставини, що мають значення для справи, що оскаржувані рішення та постанова ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме частин першої-четвертої статті 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"; статей 7, 38, 86, 126, 236 ГПК України; статей 11, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 631, 654 Цивільного кодексу України; статей 173-175, 193, 216, 217 Господарського кодексу України; статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
На думку скаржника, висновок суду про відсутність підстав для нарахування позивачем пені, відсотків та інфляційних на вказану заборгованість, з огляду на приписи статті 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є неправомірним, оскільки заборгованість за спірним договором купівлі-продажу природного газу не була реструктуризована.
Крім того, вказує на безпідставність стягнення з нього судових витрат у розмірі 12   450,00 грн, оскільки надані відповідачем платіжні доручення не є належним доказом перерахування винагороди (гонорару) адвокату, тобто витрати останнього на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами; стягнута сума витрат є неспіврозмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), оскільки існує значна кількість судових рішень, розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, щодо застосування приписів вищевказаного Закону. В обґрунтування зазначеного посилався на позицію викладену у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 906/194/18, а також на справи № 925/1176/18 та № 925/1137/19 з аналогічним предметом позову та судовим рішенням).
Втім, у касаційній скарзі викладено обставини справи, мотиви, з яких виходили суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржені судові рішення у справі, обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права під час ухвалення оскаржених судових рішень, однак не зазначено передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 у справі №   925/1137/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 03.08.2020.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                    К. М. Пільков