УХВАЛА

30 березня 2020 року 
м. Київ

Справа №  905/1509/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова   Є. В.- головуючого, Пількова К. М., Кушніра І. В.

розглянувши матеріали касаційної скарги   Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі"   на   постанову Східного апеляційного господарського суду   від   19.12.2019 та   ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.10.2019 у справі за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" про стягнення 1   583   532,70 грн,

за скаргою   Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі"   на   дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексія Вікторовича,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі" звернулося із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 (у складі колегії суддів: Ільїн О. В., Гетьман Р. А., Россолов В. В.) та ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.10.2019 (суддя Ніколаєва  Л.   В.).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В.- головуючий, Пільков К. М.,   Кушнір  І.  В.

Касаційна скарга не відповідала вимогам   статті 288 ГПК України   у зв`язку з чим ухвалою Касаційного господарського суду від 27.02.2020 було залишено касаційну скаргу без руху та надано строк до 27.03.2020 для усунення недоліків, а саме, скаржнику потрібно надати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду належні докази отримання оскаржуваної постанови (копія конверту суду, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тощо).

Дана ухвала була направлена скаржнику 28.02.2020 та отримана ним 05.03.2020, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення.

На виконання ухвали Касаційного господарського суду від 27.02.2020 про залишення касаційної скарги без руху скаржником 12.03.2020 були надіслані документи щодо усунення недоліків, які отримані головуючим 17.03.2020, а саме, докази отримання оскаржуваної постанови - копію конверту суду апеляційної інстанції з зазначенням ШКІ № 6102230436630. 

Відповідно до даних з офіційного сайту Укрпошти за ШКІ № 6102230436630 поштове відправлення було отримано 31.12.2019. 

Згідно з частиною 1   статті 119 ГПК України, Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскаржувана постанова Східного апеляційного господарського суду прийнята   19.12.2019, а отримана скаржником 31.12.2019, тому останній день строку подання касаційної скарги з урахуванням вимог частини 2 статті 288 ГПК України, на зазначену постанову припадав на 20.01.2020.

Проте, скаржником касаційну скаргу на зазначену постанову подано 21.01.2020, про що свідчить поштовий штемпель на конверті, тобто, скаржником пропущено строк, встановлений   статті 288 ГПК України   для подання касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Суду держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20.05.2010 року). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до правових позицій, сформованих Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про поновлення строку касаційного оскарження та оцінивши зазначені заявником причини на предмет їх поважності, дійшла висновку, що такі причини є неповажними, оскільки оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції була отримана 31.12.2019, що підтверджує в своїх поясненнях і скаржник, зокрема, "що постанова Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі надійшла на адресу АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" та була особисто вручена представнику 31.12.2019, про що свідчить конверт Східного апеляційного господарського суду та витяг з сайту Укрпошти за № 6102230436630."

Вказані обставини свідчать, що можливість подання касаційної скарги у встановлений строк, залежала виключно від волевиявлення та дій самого скаржника.

Інших доводів в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку скаржником не зазначено та не надано доказів того, що скаржник не мав можливості раніше звернутися з касаційною скаргою.

Необхідність перегляду судового рішення, що набрало законної сили та чинне, має бути зумовлена виключними обставинами (оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення), наявність яких є очевидною та безспірною, що обґрунтовувало би порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду, та виправдовувало таке порушення необхідністю відновлення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду за таким переглядом, а також неможливістю цієї особи відновити свої права шляхом використання передбачених законом інших способів захисту.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

З огляду на наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони не є поважними та не можуть бути взяти до уваги для поновлення відповідного строку, оскільки скаржник не навів будь - яких обґрунтованих доводів або об`єктивних причин, які б спричинили пропуск строку на касаційне оскарження.

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права скаржника не порушені, оскільки йому було надано право на обґрунтування пропуску строку на оскарження судового рішення про, яке він був обізнаний.

Відповідно до абзацу 2 частини 3   статті 292 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої   статті 293 цього Кодексу.

За приписами пункту 4 частини 1   статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 905/1509/17.

За таких обставин, керуючись статтями   234,   292,   293 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі"   на   постанову Східного апеляційного господарського суду   від   19.12.2019   та   ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.10.2019 у справі № 905/1509/17.

3. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" у справі № 905/1509/17 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами (в тому числі платіжне доручення від 31.01.2020 № 1022331 на суму 3 842,00 грн).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. Краснов

Суддя                                                                                                    К. Пільков

Суддя                                                                                                    І. Кушнір