ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2020 р.           Справа№ 910/13667/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 
 
секретар судового засідання: Вайнер Є.І.
за участю представників сторін: згідно з  протоколом судового засідання від 25.05.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Приватного підприємства "Електрофарфор 2000" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 (повний текст рішення складено 26.12.2019)
у справі № 910/13667/19 (судя Чебикіна С.О.)
за позовом Приватного підприємства "Електрофарфор 2000" 
до Акціонерного товариства "РВС Банк" 
про розірвання договору та визнання недійсною банківської гарантії,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року Приватне підприємство "Електрофарфор 2000" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "РВС Банк" (далі - відповідач) про розірвання договору про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г від 31.07.2017 та про визнання недійсною гарантію виконання зобов`язань №4005-17Г від 01.08.2017. 
В обґрунтування позовної вимоги про розірвання договору про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г від 31.07.2017 позивач послався на істотне порушення відповідачем умов договору про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г від 31.07.2017 на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Стосовно вимоги про визнання недійсною гарантії виконання зобов`язань №4005-17Г  від 01.08.2017 позивач зазначив, що  спірна гарантія видана відповідачем поза волею позивача, всупереч досягнутій сторонами згоді, а також поза межами прав, якими був наділений відповідач.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 у позові відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні вимоги в частині розірвання договору про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г від 31.07.2017, суд вказав, що позивачем у розумінні статті 651 Цивільного кодексу України не доведено істотного порушення договору відповідачем. Щодо вимоги в частині визнання недійсною гарантії виконання зобов`язань №4005-17Г від 01.08.2017, суд зазначив, що позивачем не доведено, що спірна гарантія видана відповідачем поза волею позивача, всупереч досягнутій сторонами згоді, а також поза межами прав, якими був наділений відповідач, оскільки зі змісту спірної гарантії вбачається, що вона повністю відповідає умовам договору про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г від 31.07.2017, позивач прийняв спірну гарантію без будь-яких заперечень, погодився з її формою та змістом. Крім того, у подальшому спірна гарантія передана бенефіціару позивачем самостійно, що  підтверджується копією гарантії з відміткою про її отримання 01.08.2017 нарочно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Електрофарфор 2000" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позовної заяви.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт вказує, що у договорі про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г від 31.07.2017 сторони дійшли згоди щодо істотної умови договору - гарантійного випадку, який розповсюджується на невиконання позивачем договору, укладеного із бенефіціаром. Однак, у гарантії №4005-17Г від 01.08.2017, яка видавалась відповідачем на користь бенефіціара, гарантія передбачає виплату банком суми гарантії не лише за невиконання зобов`язання постачальником, а за будь-яке порушення зобов`язання, про що між ПП  "Електрофарфор 2000" та ПАТ "РВС Банк" не було досягнуто згоди у договорі про надання банківської гарантії.
Скаржник стверджує, що надавши гарантію в якості забезпечення будь-якого порушення зобов`язання позивача, відповідач вийшов за межі прав та обов`язків, передбачених договором про надання банківської гарантії.
Приватне підприємство "Електрофарфор 2000" зазначає, що боржник погоджує лише умови договору про надання банківської гарантії або  заяву про надання гарантії, шляхом її підписання. Сама гарантія не погоджується боржником, оскільки, за змістом положень статті 560 та 202 Цивільного кодексу України є одностороннім правочином банку.
Апелянт наголошує, що обсяг прав та обов`язків, які покладаються на гаранта банківською гарантією не має самостійного характеру, а є похідним від обсягу прав та обов`язків, якими банк наділяється згідно із умовами договору про надання банківської гарантії. 
Скаржник вказує, що гарантія видана відповідачем поза волею позивача, тобто всупереч досягнутій сторонами згоді, а також поза межами прав, якими був наділений відповідач, не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 203 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсною.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 12.02.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без  їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що банк та скаржник погодили умови договору про надання банківської гарантії та гарантії за якими надається право вимагати платіж.
Відповідач зазначає, що заява Приватного підприємства "Електрофарфор 2000" про надання гарантії застережень про особливі умови гарантії не містить. Крім того, з  умов договору поставки  вбачається, що обов`язковою умовою договору  поставки є надання банківської гарантії, як забезпечення виконання/належного виконання умов договору. Отже, надана банком гарантія видана згідно із заявою приципала про надання гарантії та відповідно до умов тендерної документації та проекту договору.
Акціонерне товариство "РВС Банк"  стверджує, що принципал прийняв гарантію банку без будь-яких заперечень, погодившись таким чином з її формою та змістом. У подальшому гарантія предана бенефіціару принципалом самостійно, що підтверджується копією гарантії з відміткою про отримання наручно 01.08.2017. Крім того, 11.08.2017 принципалом надано до банку лист-прохання про продовження строку дії гарантії  у зв`язку із підписанням додаткового договору до договору поставки. При цьому, лист не містить будь-яких застережень/заперечень щодо умов гарантії чи внесення будь-яких інших змін до гарантії окрім строку її дії. Принципал прийняв зміни №1 до гарантії банку без будь-яких заперечень щодо форми та змісту гарантії та самостійно передав зміни до гарантії бенефіціару, що підтверджується копією змін, які отримані нарочно 14.08.2017.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2020 справу № 910/13667/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Електрофарфор 2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 у справі № 910/13667/19 та призначено розгляд справи на 04.03.2020.
У зв`язку із перебування головуючого судді Майданевича А.Г. з 24.02.2020 на лікарняному, розгляд справи 04.03.2020 не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства "Електрофарфор 2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 у справі № 910/13667/19  призначено на 06.04.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання призначене на 06.04.2020 не відбудеться, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 25.05.2020.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.05.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення  позову.
Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 25.05.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29.12.2016 Державним підприємством «Національне енергетична компанія «Укренерго» в електронній системі закупівель Prozorro на сайті https://prozorro.gov.ua розміщено оголошення про проведення відкритих торгів UA -2016-12-29-000672-с, у тому числі лот 5. Роз`єднувачі 330 кВ.        
Пунктом 6 розділу VI тендерної документації замовником встановлено вимогу про забезпечення виконання договору про закупівлю у вигляді безумовної та безвідкличної банківської гарантії або у вигляді грошових коштів (завдатку).
18.07.2017 протоколом №51 Приватне підприємство «Електрофарфор 2000» визнано переможцем закупівлі за вказаним лотом та прийнято рішення про намір укласти договір.
31.07.2017  Приватне підприємство "Електрофарфор 2000"  звернулось до Публічного акціонерного товариства "РВС Банк"  із заявою про надання банківської гарантії №4, якою передбачено вид гарантії - гарантія забезпечення виконання договору.
31.07.2017  між Приватним підприємством "Електрофарфор 2000"  та  Публічним акціонерним товариством "РВС Банк"  укладено договір про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г.
У розділі договору «Визначення термінів» сторони зазначили:
Бенефіціар - юридична особа за законодавством - Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго», код за ЄДРПОУ 00100227, місцезнаходження: 01032, Україна, Київська обл., Київ, вул. С.Петлюри, 25, м. Київ.
Договір про закупівлю послуг - договір (оголошення UA-2016-12-29-000672-с), на закупівлю: 27.12.1 Апаратура електрична для комутації чи захисту електричних кіл на напругу більше ніж 1000 В (31210000-1 Електрична апаратура для комутування та захисту електричних кіл, 31214110-3) 27.12.10-30.00 5:.
Гарантія - письмовий документ (гарантійний лист), підписаний банком, за яким банк гарантує перед бенефіціаром виконання принципалом свого обов`язку.
Гарантійний випадок - гарант зобов`язується сплатити на користь бенефіціара суму цієї гарантії у випадку невиконання принципалом своїх зобов`язань перед бенефіціаром за договором.
Відповідно до пункту 1.1 договору за заявою принципала банк надає на користь бенефіціара гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору сума гарантії складає 413  431,20 грн.
01.08.2017 Публічне акціонерне товариство "РВС Банк" (гарант) надало Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (бенефіціар) гарантію виконання зобов`язань № 4005-17Г у забезпечення виконання Приватним підприємством "Електрофарфор 2000" (принципал) своїх зобов`язань за договором поставки, який Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" мало намір укласти з переможцем торгів на виконання вимог тендерної документації, затвердженої протоколом засідання тендерного комітету № 88 від 28.12.2016 щодо надання учасником торгів безумовної, безвідкличної банківської гарантії. 
Відповідно до зазначеної гарантії гарант безумовно, тобто за першою вимогою бенефіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити бенефіціару протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара, передбаченою цією гарантією, грошову суму, що не перевищує 413 431,20 грн. у випадку порушення Приватним підприємством "Електрофарфор 2000" зобов`язань за договором поставки.
У подальшому, 07.08.2017 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (покупець) та Приватним підприємством "Електрофарфор 2000" (постачальник) укладено договір поставки № 04-1/2192-17 (далі - договір поставки).
Відповідно до пункту 1.1 договору поставки постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю продукцію, за ціною, з характеристиками (якістю), у порядку та строки, що визначаються у додатку 1 до договору, в інших умовах договору, а також надати на свій ризик послуги шеф-монтажу, а покупець зобов`язується здійснити оплату належно поставленої продукції, належно наданої послуги на умовах договору.
Пунктом  3.1 договору поставки (в редакції додаткової угоди до договору № 3 від 11.01.2018) передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє по 11.01.2018.
Згідно з пунктом 5.1 договору поставки постачальник надає (не пізніше визначеного чинним законодавством України строку) покупцю забезпечення виконання договору у вигляді безумовної і безвідкличної банківської гарантії, оформленої на паперовому носії. Розмір забезпечення виконання договору (розмір банківської гарантії) становить 413 431,20 грн.
У пункті 5.2 договору поставки (в редакції додаткової угоди № 1 від 28.09.2017) сторони встановили, що банківська гарантія є чинною від дня її видачі та протягом строку, на який вона видана (строк дії банківської гарантії закінчується через 7 банківських днів після закінчення строку дії договору, в забезпечення якого її видано): 29.01.2018.
Забезпечення виконання договору (банківська гарантія) не повертається постачальнику у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов`язань, визначених договором (щодо поставки продукції в повному обсязі та без зауважень покупця). У такому випадку покупець направляє банку-гаранту вимогу платежу за банківською гарантією (пункт 5.5. договору поставки).
Звертаючись з позовом, позивач просив розірвати договір про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г від 31.07.2017 у зв`язку з тим, що відповідач допустив істотне порушення умов вказаного договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Також, просив визнати недійсною гарантію виконання зобов`язань №4005-17Г  від 01.08.2017 надану відповідачем, з огляду на те, що спірна гарантія видана відповідачем поза волею позивача, всупереч досягнутій сторонами згоді, та  поза межами правоздатності банка, встановленої договором. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Пунктом 2 статті 11 Цивільного кодексу України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двохстороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно з положеннями  статті 525 Цивільного кодексу України   одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до   статті 509 Цивільного кодексу України та  статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно з частиною 1  статті 546 Цивільного кодексу України  гарантія є одним із видів забезпечення зобов`язань.
Частиною 1  статті 200 Господарського кодексу України  визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. 
Стаття 560 Цивільного кодексу України  вказує, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (беніфіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (стаття 562 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частинин 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За приписами статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, а саме, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Звертаючись з позовними вимогами, позивач послався на істотні порушення відповідачем умов договору про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г, що полягає у видачі гарантії на гарантійні випадки, які не були передбачені умовами вказаного договору, а сама гарантія видана із перевищенням прав та поза межами правоздатності  юридичної особи, встановленої договором.
Як вбачається із матеріалів справи, 31.07.2017  Приватне підприємство "Електрофарфор 2000"  звернулось до Публічного акціонерного товариства "РВС Банк"  із заявою про надання банківської гарантії №4, якою передбачено вид гарантії - гарантія забезпечення виконання договору.
Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим  постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 (далі - Положення).
Відповідно до частини 4 глави 1 розділу 2 Положення (в редакції чинній на дату видачі гарантії) заява про надання гарантії обов`язково має містити, зокрема, умови гарантії.
Згідно із заявою про надання гарантії № 4 від 31.07.2017, що надана принципалом для отримання гарантії, у графі «Вид гарантії» вказано - гарантія забезпечення виконання договору. У графі «Реквізити основного зобов`язання та посилання на закупівлю (тендерної документації/оголошення/ договору)» зазначено: «Номер у ЦБД UА-2016-12-29-000672-с, https://smarttender.biz/government/details/892315 договір поставки (по Лоту 5-Роз`єднувачі 330 кВ) згідно Тендерної документації на закупівлю товарів: 27.12.1 Апаратура електрична для комутації чи захисту електричних кіл на напругу більше ніж 1000 В (31210000-1 Електрична апаратура для комутування та захисту електричних кіл, 31214110-3) 27.12.10-30.00 5 (п`ять) лотів: лот 1 - Роз`єднувачі 35 кВ; лот 2 - Роз`єднувачі ПО кВ; лот З -Роз`єднувачі 150 кВ; Лот 4 - Роз`єднувачі 220 кВ; Лот 5 - Роз`єднувачі 330 кВ (та всіх змін до неї), затвердженої Протоколом засідання тендерного комітету № 88 від « 28» грудня 2016».
Частиною  6 глави 1 розділу 2 Положення (в редакції чинній на дату видачі гарантії) встановлено, що разом із заявою про надання гарантії  принципал  подає  до банку-гаранта, зокрема, копію договору або  іншого документа, який згідно із  законодавством  України має силу договору (за наявності),  у якому може бути передбачено надання гарантії (далі - договір), або копію тендерної  документації про проведення тендера (якщо вона є).
Банк-гарант повинен перевірити, чи відповідає інформація, що зазначена в заяві про надання гарантії, інформації, зазначеній у договорі  або іншому документі,  який згідно із законодавством України має силу договору або тендерної документації (частина  7 глави 1 розділу 2 Положення).
Приватним підприємством "Електрофарфор 2000" разом із заявою про видачу банківської гарантії надано банку проект договору поставки (т.1; а.с. 134-138), що також офіційно опубліковано на сайті Уповноваженого органу за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2016-12-29-000672-c?lot_id=c3c25c7a78d34207b6fc5879c052b7da#lots.
Відповідно до розділу 5 проекту договору поставки покупець повертає постачальнику забезпечення виконання договору (банківську гарантію) після належного виконання постачальником умов договору (щодо поставки продукції в повному обсязі та без зауважень покупця) або дострокового розірвання договору сторонами (за їх взаємною згодою та за умови відсутності на дату розірвання договору невиконаних / неналежно виконаних постачальником з його вини зобов`язань щодо поставки продукції), а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Банківська гарантія не може бути змінена без попереднього узгодження із покупцем.
Забезпечення виконання договору (банківська гарантія) повертається постачальнику у разі невиконання / неналежного виконання постачальником зобов`язань, визначених договором (щодо поставки продукції в повному обсязі та без зауважень покупця). У такому випадку покупець направляє банку-гаранту вимогу платежу за банківською гарантією.
Колегія суддів зазначає, що заява Приватного підприємства "Електрофарфор 2000" про надання гарантії застережень про особливості умови гарантії не містить. В той час, як з 5 розділу проекту договору поставки видно, що обов`язковою умовою договору поставки є надання банківської гарантії, як забезпечення виконання договору, у разі невиконання/неналежного виконання умов договору поставки.
Крім того, відповідно до пунктів 1, 2 глави 2 розділу 2 Положення (в редакції чинній на дату видачі гарантії) після   прийняття   банком-гарантом  рішення  про  надання гарантії  відповідальний  працівник  банку-гаранта  готує   проект  договору про надання гарантії (з урахуванням вимог статті 6 Закону  України "Про фінансові  послуги  та  державне  регулювання  ринків фінансових   послуг"  (2664-14)  і  відповідно  до  внутрішніх банківських  положень  банку-гаранта  подає  його  принципалу  для підписання. 
Перевіривши  прийнятність  для банку-гаранта умов договору про надання гарантії і правильність оформлення поданих документів, відповідальний  працівник банку-гаранта складає проект гарантії та погоджує її з принципалом і передає на підпис  погоджену  гарантію особі,  яка  має  право  підпису таких документів у банку-гаранті. Після  її  підписання  банк-гарант  протягом  строку,  визначеного договором   про   надання   гарантії,   надсилає  повідомлення  із зазначенням умов гарантії за реквізитами, що зазначені в заяві про надання  гарантії.  Якщо гарантія на користь бенефіціара надається на паперовому носії,  то оригінал гарантії  передається  разом  із супровідним  листом  (за  потребою)  принципалу для передавання її бенефіціару або надсилається безпосередньо  бенефіціару  разом  із супровідним листом або через банк бенефіціара, або авізуючий банк, або через   банки-кореспонденти,   або   надається   безпосередньо представнику  бенефіціара  (разом із супровідним листом),  якщо це зазначено  в  тексті  заяви  про  надання  гарантії.  Гарантія  на паперовому  носії  складається в одному примірнику,  оригінал якої надається  бенефіціару.  Одна   копія   гарантії   залишається   в банку-гаранті, інша - передається принципалу. 
З матеріалів справи вбачається, що принципал отримав гарантію та самостійно передав її бенефіціару, що підтверджується копію гарантії з відміткою про отримання наручно 01.08.2017.
Крім того, 11.08.2017 Приватне підприємство "Електрофарфор 2000" звернулось до банку з листом-проханням про продовження строку дії гарантії у зв`язку із підписанням додаткового договору до договору поставки. 
Принципал прийняв зміни №1 до гарантії банку без заперечень щодо форми та змісту гарантії та передав вказані зміни бенефіціару, що підтверджується копією змін № 1 до гарантії № 4005-17Г від 14.08.2017, що отримані наручно 14.08.2017.
Колегія суддів зазначає, що докази звернення принципала до банку із зауваженнями або запереченнями щодо форми та змісту гарантії в матеріалах справи відсутні. При цьому, звертаючись з  листом від 11.08.2017 про продовження строку дії гарантії,  принципал не вказав будь-яких застережень або заперечень щодо умов гарантії чи внесення інших змін до гарантії окрім строку її дії.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що принципал прийняв гарантію банку без заперечень, погодившись тим самим із її формою та змістом.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання скаржника на те, що банк, надавши гарантію в якості забезпечення будь-якого порушення зобов`язання постачальника, вийшов за межі прав та обов`язків, передбачених договором про надання банківської гарантії, оскільки гарантія була належним чином погоджена банком з принципалом, докази зворотнього матеріали справи не містять.
Таким чином, зі змісту спірної гарантії вбачається, що вона повністю відповідає умовам договору про надання банківської гарантії від 31.07.2017 року №Д-4005-17Г, який укладено між позивачем та відповідачем, позивач прийняв спірну гарантію без заперечень, погодився з її формою та змістом.
Отже, позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання оспорюваних договорів недійсними.
Згідно з частиною 1  статті 628 Цивільного кодексу України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 651 Цивілького кодексу України  передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Отже, сторона, яка ставить питання про розірвання договору має довести наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що     судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1  статті 73 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до частини 1  статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем у розумінні статті 651 Цивілького кодексу України не доведено істотного порушення договору відповідачем, тому позовні вимоги в частині розірвання договору про надання банківської гарантії від 31.07.2017 року №Д-4005-17Г є безпідставними.
З огляду на вказане вище, суду першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що Приватним підприємством "Електрофарфор 2000" не доведено, що гарантія виконання зобов`язань №4005-17Г від 01.08.2017  була видана Приватним акціонерного товариства "РВС Банк" поза волею позивача, всупереч досягнутій сторонами згоді, а також поза межами правоздатності банка, встановленої договором, а також не доведено істотного порушення відповідачем договору про надання банківської гарантії №Д-4005-17Г у розумінні статті 651 Цивільного кодексу України.
На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Приватного підприємства "Електрофарфор 2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 у справі № 910/13667/19 задоволенню не підлягає. Рішення  Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 у справі №910/13667/19  слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Електрофарфор 2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 у справі № 910/13667/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 у справі № 910/13667/19  залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне підприємство "Електрофарфор 2000".
4. Матеріали справи №910/13667/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено 27.05.2020.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко