П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3505/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С.  
Суддя-доповідач -  Охрімчук І.Г.   
21 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Охрімчук І.Г. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року  (повний текст рішення складено 14.02.2020 року, м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання призначити та виплатити пенсію державного службовця по інвалідності другої групи в розмірі 60% суми заробітної плати відповідно до  ст.37 Закону України "Про державну службу"  з 14 березня 2018 року, тобто з дати первинного  звернення з заявою про переведення на даний вид пенсії. Також просить зобов`язати відповідача провести відповідний перерахунок пенсії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  було відмовлено у  переведенні її на  пенсію по інвалідності державного службовця на підставі  заяви від 14.03.2018 року. Позивач оскаржила  це рішення до суду, який задовольнив її вимоги частково, визнавши відмову протиправною, а позивача такою, що має достатній стаж для призначення цього виду  пенсії. Після повторного звернення до  органу Пенсійного фонду  позивач була переведена на зазначений вид  пенсії, однак не з дати первинного звернення, а з  01.07.2019 року, що вона вважає неправомірним, оскільки згідно з Законом України "Про державну службу" пенсія призначається з дати первинного звернення особи з заявою про її призначення. Також вважає протиправним посилання  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на те, що відповідач був  позбавлений можливості визначити  розмір пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поданий до суду першої інстанції відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити, оскільки вважає, що діяв в межах вимог чинного законодавства. Посилається на те, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року по справі № 822/1688/18, яке набрало законної сили на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 року, позивачу призначено пенсію по інвалідності державного службовця з 01.07.2019 року в розмірі 60 відсотків відповідно до довідок  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про складові заробітної плати від 03.07.2019 року № 21814/05, №21815/05 та №21816/04.  Оскільки позивач в березні 2018 року не надала разом із заявою довідку про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було позбавлене можливості визначити розмір пенсії та призначити її  з  дати звернення. Вважає, що у діях органу Пенсійного фонду відсутні ознаки протиправності, просить у позові відмовити.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  про зобов`язання вчинити дії  - задоволено.
Визнано протиправною   відмову   Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в призначенні ОСОБА_1 з 14 березня 2018 року     пенсії по інвалідності   відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», оформлену листом №29576/03 від 11.09.2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, перерахувати   та виплатити ОСОБА_1 пенсію   по інвалідності II групи   відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ,   починаючи з 14 березня 2018 року згідно з поданою нею заявою та відповідно до виданих їй ГУПФУ у Хмельницькій області довідок про розміри складових   заробітної плати для призначення пенсії.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 14.02.2020 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що  оскільки позивачка звільнена з державної служби 29.01.2018 року, група інвалідності встановлена 28.02.2018 року, за призначенням пенсії позивачка звернулася 14.03.2018 року, тому підстави щодо врахування середнього розміру виплат за грудень 2017 року згідно довідки №21815/05 від 03.07.2019 року відсутні. Крім того, перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок №21814/05 та №21816/05 від 03.07.2019 року інші виплати, індексація заробітної плати, грошова допомога, індексація заробітної плати, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористану відпустку головним управлінням проведено з 01.07.2019 року.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 12.05.2020 року призначено до апеляційного розгляду.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу  в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області оскільки є пенсіонером. З матеріалів пенсійної справи вбачається, що у періоди трудової діяльності з 20.06.1989  по 29.01.2018 позивач  працювала на посадах державної служби, останнім місцем роботи перед звільненням є Шепетівське  об`єднане управління Пенсійного Фонду України Хмельницької області. Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 28.02.2018 року   позивачу встановлено інвалідність  II групи,  у зв`язку з чим їй було призначено пенсію по інвалідності на підставі Закону України №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після встановлення інвалідності   ОСОБА_1 14.03.2018 року звернулась до  відповідача про  переведення її  на пенсію по інвалідності державного службовця на підставі ст. 37  Закону України "Про державну службу".
Відповідач рішенням  №1 від 22.03.2018 року  у переведенні на вказаний вид пенсії відмовив.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року у справі № 822/1688/18, яке набрало законної сили,  визнане протиправним та скасоване зазначене  рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в  переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності II групи відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Суд встановив, що відмова  перевести позивача на даний вид пенсії була протиправною, оскільки позивач  відповідає  усім вимогам (вік, стаж), дотримання  яких необхідне для  призначення цього виду пенсії.
У подальшому  позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" призначено з  01.07.2019 р., про що повідомлено листом №29576/3 від 11.09.2019 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії державного службовця по інвалідності з дня звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення даного виду пенсії. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою захисту права особи на пенсійне забезпечення необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, перерахувати   та виплатити ОСОБА_1 пенсію   по інвалідності II групи   відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723,   починаючи з 14 березня 2018 року згідно з поданою нею заявою та відповідно до виданих їй ГУПФУ   у Хмельницькій області довідок про розміри складових   заробітної плати для призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає її обгрунтованою, виходячи з наступного.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII).
Відповідно до п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон  № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та  перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених  ст. 25  Закону  № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до  ст. 37 Закону  № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених  ст. 25  Закону  № 3723-XII  та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до  ст. 37  Закону  № 3723-XII  у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону  №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які  мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі  становить більше  28 років, вона є інвалідом ІІ групи, отже має право на переведення її на пенсію по інвалідності на підставі  Закону України "Про державну службу". Аналогічних висновків дійшов суд  і у вищезгаданій судовій справі за участі тих же сторін,  підтвердивши право позивача на  призначення їй цього виду пенсії.  

Що стосується призначення пенсії державного службовця по інвалідності з 01.07.2019 року, колегія суддів зважає на таке.
Порядок призначення пенсій державним службовцям передбачений Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, який затверджений  постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року. Пункт 4 вказаного Порядку передбачає, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше виникнення права на неї.
Зі змісту заяв позивача від 14.03.2018 року про призначення / перерахунок пенсії, які містяться у матеріалах її пенсійної справи слідує,  що заяви подані відповідно до затвердженої форми, належним чином зареєстровані, містять підписи заявниці, підписи заступника начальника та начальника Шепетівського відділу обслуговування громадян та печатку установи. У графі вид пенсії позивачем власноруч вказано: «по інвалідності» та «згідно ЗУ "Про державну службу».
До заяви про переведення на інший вид пенсії позивач долучила надану    відповідачем на її звернення  відповідь   №1/Д-14 від 30.01.2018 року, яка містить відомості  про розмір  складових  заробітної плати позивача  на посаді державної служби  станом на дату звільнення, а саме 29 січня 2018 року.
Встановлено, що зі  змісту документів, наявних у справі, 04.07.2019 року відповідач  надав позивачу  довідки про складові її заробітної плати. Згідно з  довідкою  №2814/05 від 03.07.2019 посадовий оклад ОСОБА_1 станом на 29.01.2018 становив 4100,00 грн., надбавка за ранг - 200,00 грн., надбавка за вислугу років - 2050,00 грн.
Колегія суддів погоджується, що  розміри складових заробітної плати позивача,   вказані у довідці №2814/05 від 03.07.2019  та у відповіді на заяву позивача   №1/Д-14 від 30.01.2018  року співпадають, отже відомості, які засвідчені вказаними довідками, є  ідентичними.
Твердження  відповідача на  неподання позивачем  довідок встановленої форми під час первинного звернення про  переведення на  пенсію державного службовця є  безпідставними, оскільки   позивачка  у січні 2018 року, тобто своєчасно  звернулась  до   відповідача з метою їх отримання.   При цьому, обставина, що відомості про складові заробітної плати  позивача були  надані їй не у  формі довідки встановленого зразка, а у довільному вигляді, тобто листом, не позбавляє позивача права на  призначення їй пенсії  саме  з дати первинного звернення з заявою   14.03.2018 року, оскільки вина позивача у  видачі   їй  документів неналежного зразка  відсутня, про що правильно підмітив суд попередньої інстанції.
З урахуванням викладеного, оскільки саме  Головне управління Пенсійного Фонду України у Хмельницькій області    було уповноважене  та мало можливість  видати   колишньому  працівнику пенсійного органу   ОСОБА_1 довідки встановленого зразка  про  розмір складових її заробітної плати, які   могли бути своєчасно  долучені нею  до заяви у березні 2018 року, однак зробило це лише у липні 2019 року після прийняття судом рішення,  суд розцінює  пов`язані аргументи   відповідача як  протиправні та необґрунтовані.
У даному випадку,   підхід відповідача до вирішення заяви ОСОБА_1  виходить за межі принципу добросовісності, оскільки відповідач не був позбавлений  можливості своєчасно  надати позивачу  вищезгадані довідки  на її звернення,  оскільки ще до  моменту звернення   ОСОБА_1 у березні 2018 року   про переведення її  на пенсію по інвалідності держслужбовця,  позивач  вже набула право на призначення вказаного виду пенсії, що  і було пізніше   підтверджене рішенням суду від 05.04.2019 року.
Враховуючи викладене, судом спростоване покликання відповідача на неможливість  визначити розмір пенсії позивача станом на час її первинного звернення, оскільки відповідач як колишній роботодавець володів повною інформацією  про  складові заробітної плати   ОСОБА_1 , а вказані у довідках 2018 та 2019 років  розміри  складових  є  однаковими.  
Відповідачем не доведено   правомірність дій, та внаслідок протиправних рішень та дій  державного органу  позивач більше року  була позбавлена  права на  обраний нею вид пенсійного забезпечення.
Слід погодитись, що відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України суд не обмежений правовою оцінкою, наданою  певному факту  при розгляді  вищезазначеної судової справи, де суд  прийшов до висновку  про відсутність підстав для зобов`язання  відповідача  перевести позивача з 28.02.2018 року  на пенсію іншого виду. В межах справи  № 560/3505/19 розглядається  інше  питання, а саме питання про призначення пенсії по інвалідності державного службовця з дати первинного звернення, якою є 14.03.2018 року, отже  обставини та підстави   правового спору є іншими.
Колегія суддів погоджується, що у відповідача відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії державного службовця по інвалідності з дня звернення ОСОБА_1  із заявою про призначення даного виду пенсії.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».
Відповідно до статті 77 КАС у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  
Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не доведено правомірність своїх дій при вирішенні питання позивачки щодо призначення та виплатити їй пенсії державного службовця по інвалідності другої групи в розмірі 60% суми заробітної плати відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу"  з 14 березня 2018 року, тому  позовні вимоги ОСОБА_1  підлягали  задоволенню.
У даному випадку, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що з метою повного та ефективного захисту прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною  відмову, викладену у адресованій  позивачеві відповіді.  
Колегія суддів погоджується, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, перерахувати  та виплатити ОСОБА_1 пенсію  по інвалідності II групи  відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723,  починаючи з 14 березня 2018 року згідно з поданою нею заявою та відповідно до виданих їй ГУПФУ  у Хмельницькій області довідок про розміри складових  заробітної плати для призначення пенсії.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність  судового рішення.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги  - відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  21 травня 2020 року.

Головуючий	 	 	Охрімчук І.Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.