КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
1[1]

Справа №  33/824/129/2020 
Категорія: ст.ст. 122-4, 124 КУпАП      

П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
10 лютого 2020 року                                                                                        м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю захисника особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка Ю.М., представника іншого учасника ДТП ОСОБА_2 - адвоката Свистуленко М.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року,
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо 
ОСОБА_1 , який народився                   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:                 АДРЕСА_1 , 
закрито за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Як встановлено постановою судді, 31.07.2019 року (фактично подія мала місце 24.10.2018 року, а 31.07.2019 року це лише дата складання протоколу), о 20 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «HYNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 , на пр. С. Бандери, 34-А, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому, будучи причетним до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Оболонського районного суду м. Києва Жежери О.В. від 18 листопада 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП скасувати повністю та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки порушує його права, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Зокрема, навівши фактичні обставини справи та заперечуючи свою причетність як до ДТП, так і до залишення місця пригоди, апелянт зазначає про те, що висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються наявними у справі доказами.
Як зазначає апелянт, під час розгляду справи не було представлено жодного доказу, який би підтверджував фундаментальну обставину у цій справі - фізичний контакт, а саме зіткнення його автомобіля та автомобіля потерпілого. При цьому, припускаючи можливість спричинення механічних пошкоджень автомобілю потерпілого, ОСОБА_1 категорично заперечує факт заподіяння механічних пошкоджень саме його автомобілем, оскільки на його автомобілі, за умови фізичного контакту та за версією потерпілого, повинна була б залишитись хоча б якась слідова інформація про зіткнення з іншим транспортним засобом, проте цього не було, оскільки на його автомобілі жодних механічних ушкоджень не виявлено.
У зв`язку з цим, як вважає апелянт, оскаржувана постанова винесена із порушенням принципів всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та суперечить проголошеним у ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення. 
Крім того, апелянт звертає увагу на порушення суддею при розгляді справи норм процесуального права та права на справедливий суд, при цьому найбільш суттєвим порушенням процедури розгляду, яке вплинуло на результати розгляду, на думку апелянта, стало те, що суддя фактично проігнорувала його пояснення, усні та письмові клопотання, зокрема щодо призначення судової авто технічної експертизи, яка б могла безспірно встановити відсутність фізичного контакту його автомобіля та автомобіля потерпілого, і як наслідок відсутність його винуватості в інкримінованих його обох правопорушеннях.  
Також, як стверджує апелянт, при винесенні оскаржуваної постанови, суддя належно не з`ясував обставини, передбачені ст. 280 КУпАП та не обґрунтував у мотивувальній частині постанови свій висновок про винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні інкримінованих правопорушень, а тому незрозуміло яким чином суддя прийшов до висновку про його винність у вчиненні ДТП при наявності в матеріалах справи суперечливих доказів, які вказують на суттєві розбіжності в обставинах зіткнення автомобілів за твердженням кожного з учасників пригоди та працівника поліції, що склав протокол.
 
Питання наявності або відсутності вини, як вважає апелянт, має бути встановлено в обов`язковому порядку, оскільки наявність або відсутність вини, встановленої рішенням суду, в подальшому може суттєво вплинути на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у справі з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Враховуючи ці та інші обставини, наведені в апеляційній скарзі, апелянт робить висновок про те, що постанова судді щодо нього не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення представника потерпілого, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити постанову суду без змін; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, всупереч доводам апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, а саме у порушенні ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та у залишенні водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.
Зокрема, незважаючи на доводи скарги ОСОБА_1  з приводу того, що під час розгляду справи не було представлено жодного доказу, який би підтверджував фізичний контакт, а саме зіткнення його автомобіля та автомобіля потерпілого, оскільки, за умови такого контакту, повинна була б залишитись хоча б якась слідова інформація про зіткнення з іншим транспортним засобом, проте на його автомобілі жодних механічних ушкоджень не виявлено, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, крім відповідних протоколів про адміністративне правопорушення, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується також поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , схемою місця ДТП від 24.10.2018 року та приєднаними до справи фотознімками та відеозаписом з камери відеоспостереження, на яких зафіксовані не лише сліди пошкоджень  на автомобілях «HYNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить   ОСОБА_1 та «MITSUBISHI OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , а й сам момент, коли відбувся фізичний контакт між вказаними автомобілями. 
При цьому, припускаючи можливість спричинення механічних пошкоджень автомобілю потерпілого, ОСОБА_1 , хоча і заперечує факт заподіяння механічних пошкоджень саме його автомобілем, проте фактично не заперечує того факту, що його автомобіль був на місці пригоди у день та час, які зафіксовані на відеозапису.
Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, а не окремо один від одного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги   ОСОБА_1  про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, а висновок судді про це є невмотивованим та необґрунтованим.
Безпідставними слід визнати і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  про те, що на його автомобілі відсутні сліди механічних пошкоджень, і цей факт могла б підтвердити судова авто технічна експертиза, про проведення якої він клопотав перед судом, однак йому в цьому було відмовлено, оскільки враховуючи механічні пошкодження на автомобілі ОСОБА_2 , яких не заперечує сам апелянт, вони не могли утворитися без безпосереднього фізичного контакту двох автомобілів, а тому необхідність у проведенні експертного дослідження на підтвердження або спростування наявності механічних пошкоджень на автомобілі ОСОБА_1 була відсутня. 
Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, в тому числі щодо недотримання суддею процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, то вони також не можуть служити підставами для скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у справі щодо   ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. 
З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, є незаконною та необґрунтованою, а тому, за наслідками її розгляду, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року щодо  ОСОБА_1  - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
п о с т а н о в и в :
                                                        
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, відповідно до якої  ОСОБА_1 фактично визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а  провадження у справі щодо нього за вказаними статтями закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                          
                                                                                                               С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Жежера О.В.