ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15803/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Коротких А.Ю., Федотова І.В.,
при секретарі           - Казюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця Київського виконавчого округу Юхименко Ольги Леонідівни на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Київського виконавчого округу Юхименко Ольги Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 лютого 2019 року № 58264989 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14 лютого 2019 року № 58264989.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано постанову приватного виконавця Юхименко О.Л. про відкриття виконавчого провадження від 04 лютого 2019 року № 58264989 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14 лютого 2019 року № 58264989.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року задоволено заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_1 , за рахунок приватного виконавця Юхименко О.Л. , судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22000,00 грн. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази, які підтверджують витрати останнього на правничу допомогу. Наголосив, що представником відповідача не виконано обов`язку доведення не співмірності витрат та не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача.
Не погоджуючись із прийнятим додатковим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення відмовити. Свої доводи обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять усіх необхідних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції зазначає, що доводи відповідача є необгрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатським бюро "Зарубайко та Партнери" договір про надання правової допомоги №3 від 12 серпня 2019 року (а.с.43).
Пунктом 3.1 Договору встановлено, що розмір винагороди бюро за надану правову допомогу клієнту визначається виходячи з кількості часу, витраченого Бюро на надання такої правової допомоги клієнту та погодинної ставки у розмірі 1 000 грн/год.
Відповідно до п.3.3 Договору оплата за даним договором здійснюється протягом 3-х днів з моменту наданої правової допомоги.
Згідно з п.4.1 Договору, клієнт приймає надану правову допомогу шляхом підписання акта приймання-передачі наданої правової допомоги.
Сторони підписали акт приймання-передачі.
Відповідно до зазначеного акту, Адвокатським бюро "Зарубайко та Партнери" були виконані роботи (надані послуги) :
формування заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58264989 та ознайомлення з матеріалами ВП № 58264989 - 2 год - 2 000 грн;
аналіз матеріалів виконавчого провадження № 58264989, аналіз судової практики, що склалася; формування, складання та підписання правової позиції - 5 год. - 5 000 грн;
збір матеріалів (доказів) - 4,30 год  - 4500 грн;
аналіз судової практики, що склалася за результатами оскарження дій приватних виконавців, пов`язаних з порушенням правим територіальної юрисдикції - 1,30 год - 1 500 грн; 
перевірка обгрунтованості правової позиції - 1,30 год - 1 500 грн;
складення позовної заяви (її змісту/обгрунтування) - 6,30 год - 7500 грн;
участь адвоката у судовому засіданні - 30 хв - 500 грн;
отримання на руки копії рішення суду - 30 хв - 500 грн.
На підстави виставленого адвокатським бюро "Зарубайко та Партнери" рахунку № 3-07 від 17 вересня 2019 року, позивачем були сплачені виконані роботи (надані послуги), що підтверджується копією квитанції №0.0.1471736595.1 від 20 вересня 2019 року на суму 22 000,00 грн. 
Однак, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У силу приписів статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 22000 грн. позивач надав: договір про надання правової допомоги №3 від 12 серпня 2019 року, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 17 вересня 2019 року № 3-06, рахунку №3-07 від 17 вересня 2019 року, копію квитанції № 0.0.1471736595.1 від 20 вересня 2019 року на суму 22 000,00 грн. 
Колегія суддів звертає увагу, що у рішенні Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17 зазначено, що на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Відповідно до позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 810/4749/15 підкреслено на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за доцільні, дублюючі одна одну, послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків. Крім того, у даному ж рішенні вказано й про те, що витрати за час перебування адвоката у судовому засіданні повинні підтверджуватися хронометричними даними протоколу судового засідання.
Надаючи оцінку наданим вище документам, судова колегія, вважає за необхідне зазначити, що зі змісту наявних у матеріалах справи документів (а.с. 95-102) вбачається, що останніми підтверджується факт надання АО «Зарубайко та Партнери» правничої допомоги ОСОБА_1 щодо оскарження постанов, винесених в межах виконавчого провадження № 58264989. При цьому, вказані документи, зокрема договір про надання правової допомоги від 12 серпня 2019 року № 3 та акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 17 вересня 2019 року № 3-06, містять усі необхідні реквізити та найменування дій, вчинених адвокатом, кількість витрачених годин та ціну за кожний із вид виконаних робіт по представництву ОСОБА_1 . Крім того, наявні в матеріалах справи копії доказів на підтвердження факту понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу засвідчені адвокатом Зарубайком П.І. відповідно до вимог чинного законодавства. 
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказані акти відповідають вимогам, які висуває Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак вважаються належними доказами факту надання послуг з правової допомоги. Крім того, надана до матеріалів справи копія квитанції підтверджуює оплату таких послуг у повному обсязі.
Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 320/3271/19.
З урахуванням наведеного та того що предметом оскарження у даній справі були постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 35568,86 грн. та постанова про звернення вказаного стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, колегія суддів не погоджується зі співмірністю та обґрунтованістю стягнення з відповідача 22000,00 грн.
Таким чином, колегія суддів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про необхідність зменшення суми витрат на професійну правову допомогу, належної до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, визначивши останню у розмірі 10000,00 грн
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні додаткового рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши стягнути за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ,хименко О. Л . на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі, заявленому у клопотанні, не врахувавши їх пропорційність та обґрунтованість.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовані норми процесуального права, що стало підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а додаткове рішення суду - скасувати в частині.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Приватного виконавця Київського виконавчого округу Юхименко Ольги Леонідівни - задовольнити частково.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року - скасувати.
Прийняти додаткове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про вирішення питання про розподіл судових витрат - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного виконавця Київського виконавчого округу Юхименко Ольги Леонідівни (02094, м.Київ, вул.Поправки Юрія, 6, офіс 19) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

          Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова
Судді                                                                                 А.Ю. Коротких 
                                                                                           І.В. Федотов

Повний текст постанови складено «10» червня 2020 року.