ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  905/2028/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Банаська О.О., Огородніка К.М.

за участю секретаря - Купрейчук С.П.

за участю: Боржник (представник ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго") Сухацький А.В. (дов. 03/19 від 27.05.2020); Кредитор (представник ПАТ "Донецьксталь") - Горболис О.А. (дов.№74/19 від 16.12.2019); Скаржник (представник АТ "Державний експортно-імпортний банк України")-  Будниченко О.В. (дов. №41-20 від 02.01.2020), Кісілевич О.М. (дов.№12034-20 від 27.05.2020)

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 
(Головуючий суддя - Тарасова І.В.; судді - Білоусова Я.О., Пуль О.А.)
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Прогрес",

до боржника      Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціально-промислове будівництво "Енерго"

про банкрутство,- 

ВСТАНОВИВ: 

1. Ухвалою господарського суду від 12.12.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном. Розпорядником майна призначено Кузнєцову В.В., призначено дату попереднього засідання суду.  
1.1. На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 13.12.2018р. за №56297 оприлюднено повідомлення про порушення справи №905/2028/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціально-промислове будівництво "Енерго", м.Покровськ (код ЄДРПОУ 35456138).
2. Публічне акціонерне  товариство "Державний експортно-імпортний банк України" 18.01.2019 звернулось до господарського суду Донецької області із заявою з грошовими вимогами до ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" в якій просило визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 1 497 167 619,61 грн., посилаючись на умови кредитного договору №151113К3 від 12.04.2013, кредитного договору №151113К4 від 11.06.2013 та договори застави №151113Z7 від 01.06.2013, №151113Z27 від 12.04.2013, №151113Z43 від 26.06.2013, №151113Z48 від 30.07.2013, №151113Z64 від 14.10.2013, №151113Z79 від 13.12.2013., укладені ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" з боржником  в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №151113К3 від 12.04.2013. 

Короткий зміст та мотиви прийняття рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.11.2019 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 11.11.2019) затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціально-промислове будівництво "Енерго" (код ЄДРПОУ 35456138) та, серед інших,  включено до реєстру кредитора -  Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 1 298 519 195,34грн. - четверта черга, 3842,00грн. - перша черга.
Окремо до реєстру вимог кредиторів включено  вимоги кредитора, які забезпечені заставою майна боржника:
- Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 193 058 117,00грн.
Ухвалено, що вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника підлягають погашенню за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, та їх погашення здійснюється в позачерговому порядку. Зокрема, за результатом розгляду грошових вимог ПАТ  "Укрексімбанк"  до боржника, суд визнав доведеним  наявність грошових зобов`язань ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" перед ПАТ  "Укрексімбанк" за  кредитним договором №151113К3 від 12.04.2013 та договором поруки № 151113Р9 від 16.07.2013 , укладеним в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013, включивши загальний розмір боргу перед ПАТ  "Укрексімбанк" в сумі 1 298 519 195,34грн. до четвертої черги вимог кредиторів. 
Судове рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що заборгованість за договором поруки №151113Р9 від 16.07.2013, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань  за кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013, виникла у боржника до  відкриття провадження у справі №905/2028/18 про банкрутство ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго", а тому вказані грошові вимоги є конкурсними кредиторськими вимогами, отже підлягають включенню до четвертої черги.  Крім того, приймаючи ухвалу в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (далі  ПАТ  "Укрексімбанк") в частині заборгованості за кредитним договором №151113К3 від 12.04.2013, суд першої інстанції виходив з того, що за приписами ч.2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Встановивши, що згідно договорів застави №151113Z7 від 01.06.2013р., №151113Z27 від 12.04.2013р., №151113Z43 від 26.06.2013, №151113Z48 від 30.07.2013, №151113Z64 від 14.10.2013, №151113Z79 від 13.12.2013, укладеними між ПАТ  "Укрексімбанк" та боржником в забезпечення виконання зобов`язань за  кредитним договором №151113К3 від 12.04.2013,  загальна вартість предметів застави становить 193 058 117,00 грн, суд, посилаючись на норми ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, дійшов до висновку, що включенню  окремо до реєстру вимог кредиторів підлягають вимоги банку, які забезпечені заставою майна боржника на суму 193 058 117,00грн.
4. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціально-промислове будівництво "Енерго", м. Покровськ на ухвалу господарського суду Донецької області від 07.11.2019 по справі № 905/2028/18 за результатами попереднього засідання задоволено частково.
Ухвалу господарського суду Донецької області від 07.11.2019 по справі №905/2028/18 за результатами попереднього засідання в частині визнання кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціально-промислове будівництво "Енерго", м. Покровськ  Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ  змінено. 
У зміненій частині ухвалу господарського суду Донецької області від 07.11.2019 у справі № 905/2028/18 за результатами попереднього засідання викладено в новій редакції:  Визнано Публічне акціонерне  товариство "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ  кредитором боржника, який підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів  ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго", м. Покровськ на суму 565 250 681,35 грн - четверта  черга, 3842,00 грн - перша черга.
Окремо до реєстру вимог кредиторів включено  вимоги кредитора, які забезпечені заставою майна боржника: Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ  на суму 193 058 117,00грн.
Відмовлено  Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ  у визнанні конкурсним кредитором ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго", м. Покровськ за кредитним договором №151113 К4 від 11.06.2013  та договором поруки №151113Р9 від 16.07.2013 в сумі 732 816       224,20 грн та 3% річних в сумі 452   289,80 грн.
Судове рішення апеляційного господарського суду мотивовано тим, що оскільки вартість  предметів застави, яка визначена між ПАТ  "Укрексімбанк" (кредитором) та ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" (позичальником, заставодавцем) у вищенаведених договорах застави  становить 193 058 117,00 грн, а вимоги АТ "Укрексімбанк"  за кредитним договором №151113К3 від 12.04.2013 становлять  758     308     798,34 грн,  то відповідно до приписів ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства АТ "Укрексімбанк" (кредитор) повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави; залишок вимог вважається незабезпеченим. 
Щодо правомірності заявлених   ПАТ  "Укрексімбанк"  грошових вимог до боржника в розмірі 733     268     514,00 грн (з урахуванням 3% річних) як до  поручителя за укладеним між банком та ПрАТ "Донецьксталь" - Металургійний завод" Кредитним договором № 151113К4 від 11.06.2013, суд другої інстанції зазначив, що оскільки встановлені по справі обставини свідчать, що строк виконання ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" зобов`язань як поручителя за Кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013 та договором поруки №151113Р9 від 16.07.2013 (з урахуванням змін до договору) виникає лише  після отримання 18.12.2019 повідомлення  АТ "Укрексімбанк" про сплату, отже, вимоги банку  до ТОВ "СПБ "Енерго" як поручителя за Кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013 та договором поруки №151113Р9 від 16.07.2013 (з урахуванням змін до договору)  в розмірі 733    268    514,00 грн є поточними вимогами, оскільки виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго", отже не можуть бути включені до четвертої черги конкурсних вимог кредитора - ТОВ "СПБ "Енерго", як помилково вважав суд першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

5. Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до касаційного господарського суду зі скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у даній справі з проханням її скасувати та залишити в силі ухвалу місцевого господарського суду 07.11.2019 (з урахуванням ухвали Господарського суду Донецької області про виправлення описки від 11.11.2019), в частині визнання та внесення в повному обсязі грошових вимог АТ "Державний експортно-імпортний банк України" до реєстру вимог кредиторів боржника у сумі 1   491   581   154,34 грн.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Скаржник вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права (ст. 525, ч. 1 ст. 530, ст.ст. 553, 554, 629 Цивільного кодексу України (Далі - ЦК України), ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України (Далі - ГК України), ст.ст. 1, 39 Кодексу України з процедур банкрутства (Далі - КУзПБ), cт. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Далі - Закон про банкрутство), ч. 2 п. 18 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) (зі змінами та доповненнями)); порушені норми процесуального права (ст.ст. 41, 50, 48, 86, 136, 137, 177, 194, 236, п. 4 ч. 1 cm. 308 ГПК України).
Скаржник зазначає, що критерієм поділу кредиторів на конкурсних та поточних є час виникнення вимоги щодо грошового зобов`язання боржника відносно рішення господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство. Якщо вимоги до боржника виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та їх вимога не забезпечена заставою майна боржника, такий кредитор набуває статусу конкурсного. При цьому положення КУзПБ, Закону про банкрутство не містять умов (підстав), за яких вид кредитора може змінитися залежно від певних обставин.
Відтак, скаржник переконує, що судом апеляційної інстанції помилково було проаналізовано правовідносини за первісним Договором поруки № 151113Р9 від 16.07.2013 та прийнято Постанову у Справі на положеннях Договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013, які були змінені ще в 2016, що призвело до встановлення неправильного обсягу зобов 'язань Поручителя. 
Вважає, що згідно умов ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, п.п. 3.1.1 Договору поруки №151113Р9, моментом настання обов`язку поручителя є порушення боржником забезпеченого порукою зобов`язання.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

7. Представниками  боржника, та ПрАТ «ДЗМ» подано відзиви на касаційну скаргу з проханням залишити касаційну скаргу без задоволення, оскаржувану постанову без змін.
7.1. Ліквідатор боржника у відзиві на касаційну скаргу підтримав доводи касаційної скарги та просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі ухвалу місцевого господарського суду в частині визнання грошових вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України". 

Провадження у Верховному Суді

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 905/2028/18 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого,           Ткаченко Н.Г., Банаська О.О., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.03.2020.
8.1. У зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Н.Г. у відпустці з 27.04.2020 по 12.05.2020 (згідно наказу КГС ВС від 08.04.2020 № 27-кв), розпорядженням заступника керівника апарату-керівника секретаріату КГС ВС від 04.05.2020 № 29.3-02/757 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №905/2028/18. 
8.2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №905/2028/18 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Банаська О.О., 
Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.05.2020.
8.3. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 905/2028/18 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у даній справі. 

Призначено до розгляду касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на 27 травня 2020 року о 12 : 00 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м.Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.
8.4. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.05.2020 відкладено розгляд касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у справі № 905/2028/18  на  17 червня 2020 року о  12:30 год. у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань №330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

9. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

10. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

11. Загальні умови для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та Законом про банкрутство. 

12. 21.10.2019 набрав чинності     Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018     № 2597-VIII.

13. У п.2    Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства     визначено, що з дня введення в дію цього     Кодексу     визнається таким, що втратив чинність зокрема Закон України     Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом     (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).
14. Пунктом 4     Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства     встановлено, що з дня введення в дію цього     Кодексу     подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього     Кодексу     незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього     Кодексу     перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до     Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього     Кодексу.
15. За наведених підстав, Суд погоджується із висновками попередніх інстанцій про те, що розгляд вимог кредиторів, розпочатий судом першої інстанції 05.06.2019 за правилами Закону України  "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" станом на час винесення оскаржуваної ухвали від 07.11.2019 мав продовжуватись за нормами вказаного Закону, а не правилами  Кодексу України з процедур банкрутства.

16. Під час розгляду справи судам попередніх інстанцій встановлено, що грошові вимоги ПАТ  "Укрексімбанк" обґрунтовувано наявністю заборгованості ТОВ   "Соціально-промислове будівництво "Енерго", яка виникла на підставі кредитного договору №151113К3 від 12.04.2013 в розмірі 758     308     798,34 грн,  вимоги за яким забезпечені договорами застави №151113Z7 від 01.06.2013, №151113Z27 від 12.04.2013, №151113Z43 від 26.06.2013, №151113Z48 від 30.07.2013, №151113Z64 від 14.10.2013, №151113Z79 від 13.12.2013,  та  Кредитного   договору  №151113К4 від 11.06.2013, де боржник виступав поручителем за зобов`язанням ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", відповідно до договору поруки  №151113Р9 від 16.07.2014 заборгованість за яким становить 733     268 514,00  грн. 

17. Як встановлено під час розгляду справи, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №151113К3 від 12.04.2013, між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго", були   укладені такі договори застави  (зі змінами та доповненнями), зокрема:
- договір застави №151113Z37 від 01.06.2013р., відповідно до п.1.2 ст.1 якого предметом застави є обладнання загальною вартість - 20841976,00грн.;
- договір застави №151113Z27 від 12.04.2013р., відповідно до п.1.2 ст.1 якого предметом застави є обладнання загальною вартість - 103408770,00грн.;
- договір застави №151113Z43 від 26.06.2013р., відповідно до п.1.2 ст.1 якого предметом застави є обладнання загальною вартість - 20756907,00грн.;
- договір застави №151113Z48 від 30.07.2013р., відповідно до п.1.2 ст.1 якого предметом застави є обладнання загальною вартість - 16600700,00грн.;
- договір застави №151113Z64 від 14.10.2013р., відповідно до п.1.2 ст.1 якого предметом застави є обладнання загальною вартість - 12645630,00грн.;
- договір застави №151113Z79 від 13.12.2013р., відповідно до п.1.2 ст.1 якого предметом застави є обладнання загальною вартість - 18804134,00грн.
18. Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі порушено відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності божник або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла з  19.10.2013 року.
19. За частиною 2 , 6, 8 ст. 23 Закону про банкрутство визначено, що  забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до  боржника під час провадження у справі про банкрутство  лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. 
20. Заяви з вимогами забезпечених кредиторів , у тому числі щодо яких є заперечення  боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом  у попередньому засіданні суду, за наслідком розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. 
21. Розпорядник майна зобов`язаний окремо внести до реєстру вимог кредиторів , які забезпечені заставою майна  боржника, згідно з їх заявами , а за їх відсутністю - згідно з даними обліку боржника , а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним  реєстром застав.
22. За рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється погашення вимог забезпечених кредиторів у позачерговому порядку (ч. 9 ст. 45 Закону про банкрутство).
23. Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
24. Згідно ст. 589 Цивільного кодексу України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
25. Згідно ч.2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.10.2019, забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
26. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що вартість предмета застави, в тому числі і розмір вимог заставного кредитора, вимоги якого  забезпечені заставою майна боржника, визначаються у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорі застави.  
27. Оскільки вартість  предметів застави, як встановлено під час розгляду справи попередніми судовими інстанціями, що визначена між ПАТ  "Укрексімбанк" (кредитором) та ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" (позичальником, заставодавцем) у наведених вище договорах застави  становить 193 058 117,00 грн, в той час коли вимоги АТ "Укрексімбанк"  за кредитним договором №151113К3 від 12.04.2013 становлять  758     308     798,34 грн,  отже, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, висновок про те, що вимоги АТ "Укрексімбанк" є забезпеченими лише в частині вартості предмета застави, а залишок вимог вважається незабезпеченим, є правильним. 
28. Такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладений 15.05.2018 в постанові у справі №902/492/17, оскільки з набранням чинності Кодексу України з процедур банкрутства (з 21.10.2019) порядок визначення забезпечених вимог було конкретизовано законодавцем в ч. 2 ст. 45 Кодексу та визначено, що кредитор є забезпеченим лише в частині вартості предмета застави. 

29. Щодо правомірності висновків апеляційного господарського суду в частині розгляду  заявлених ПАТ  "Укрексімбанк"  грошових вимог (поточні або конкурсні) до боржника у сумі 733      268    514,00 грн (з урахуванням 3% річних), як до  поручителя за укладеним між банком та ПрАТ "Донецьксталь" - Металургійний завод" Кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013, слід зазначити таке. 

30. Апеляційним господарським судом встановлено, що грошові зобов`язання ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" перед ПАТ  "Укрексімбанк" як поручителя за кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013, виникли на підставі договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013, відповідно до умов п.2.1 якого, Поручитель зобов`язався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником кредитного договору №151113К4 від 11.06.2013 ("основне зобов`язання").
30.1.У випадку невиконання Позичальником основного зобов`язання кредитор має право вимагати виконання цього зобов`язання у Поручителя та/або Позичальника, як солідарних боржників (п.3.2 договору).
30.2. Відповідно до п. 4.1.1. договору, кредитор має право вимагати від  Поручителя задоволення у повному обсязі всіх своїх грошових вимог, випливають  з Основного зобов`язання  у випадку, якщо Позичальник не виконає грошове  зобов`язання, передбачене  Кредитною угодою
30.3. Також, у п.4.4.1 договору сторони узгодили, що в разі одержання письмової вимоги кредитора про невиконання або неналежне виконання позичальником основного зобов`язання та/або в разі виникнення у кредитора права вимагати обов`язкового дострокового виконання основного  зобов`язання повідомити про це позичальника, а в разі пред`явлення позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі.
30.4. Поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником основного зобов`язання (п.4.4.2).
30.5. У п. 2.4. Додаткової угоди  до Кредитного договору № 151113К4 від 11.06.2013 сторони встановили, що кінцевим терміном погашення кредиту є 01.12.2018 (включно). 
30.6. крім того, 29.02.2016 між кредитором та поручителем (ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго") було укладено договір про внесення змін №151113Р9-2 до Договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013, відповідно до якого п.   4.2.1. договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013 викладено сторонами в наступній редакції: "Поручитель зобов`язаний не пізніше 10 (десяти ) календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання та/або неналежне виконання Позичальником  Основного зобов`язання або в інший строк/термін , зазначений у відповідному повідомленні кредитора,  без будь-яких заперечень сплатити кредитору зазначену у повідомленні суму Основного зобов`язання."
30.7. На підставі п.2.1, п. 3.2 договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013, у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань позичальником - ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" перед  АТ "Укрексімбанк" за кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013, АТ "Укрексімбанк" 13.12.2018 звернувся до ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" з повідомленням  № 195-00/7330, в якому зазначав, що станом на 11.12.2018 позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання по сплаті основного боргу, процентів та комісії за управління кредитною лінією, внаслідок чого у Позичальника утворилась прострочена заборгованість перед банком на загальну суму 24     247     418,33 дол. США та 49     544     108,09 грн., у тому числі: 19 141 829,00дол. США - заборгованість за простроченим основним боргом; 5   105   589,33 дол. США заборгованість за простроченими процентами; 49   544   108,09 грн. - заборгованість за простроченою комісією за управління кредитною лінією. 
30.8. Банк вимагав від ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" як поручителя за договором поруки №151113Р9 від 16.07.2013 протягом 20 днів з моменту отримання  повідомлення погасити в повному обсязі заборгованість. 

31. У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
32. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
33. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
34. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
35. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи - визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст. 546 ЦК України).
36. За змістом ч. 1     ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
37. Згідно з ч. 1     ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
38. Як встановлено     ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
39. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
40. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
41.  Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
42. Відповідно до ч. 2 ст. 526 ЦК України, виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
43. Відповідно до п. 4.2.1 Договору поруки (з урахуванням договору про внесення змін № 151113Р9-2 від 29.02.2016)  обов`язок поручителя щодо сплати заборгованості позичальника - ПрАТ "Донецьксталь" - Металургійний завод" виникає у ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго"  не пізніше 10 (десяти ) календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання та/або неналежне виконання Позичальником Основного зобов`язання або в інший строк/термін, зазначений у відповідному повідомленні кредитора. 
44. Як встановлено судом апеляційної інстанції, в повідомленні від 13.12.2018 банк вимагав від ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" як поручителя за договором поруки №151113Р9 від 16.07.2013 погасити заборгованість протягом 20 днів з моменту отримання  повідомлення.  
45. Отже, виходячи з узгоджених сторонами умов договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013  з урахуванням змін до нього від 29.02.2016, про відсутність врахування яких безпідставно стверджував скаржник у касаційній скарзі, виникнення зобов`язання Поручителя безпосередньо пов`язано з отриманням повідомлення кредитора про наявність порушення зобов`язання боржником та необхідністю усунення такого порушення шляхом виконання зобов`язання боржника поручителем.  
46. Як встановлено апеляційним господарським судом, повідомлення  № 195-00/7330 від 13.12.2018 направлено банком на адресу ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" 14.12.2018 (а.с. 150 т. 2) та отримано боржником (поручителем) 18.12.2018 (а.с. 151 т. 2)
47. Відтак, виходячи з умов  п. 4.2.1 Договору поруки (з урахуванням договору про внесення змін № 151113Р9-2 від 29.02.2016)  та повідомлення від 13.12.2018 ТОВ "СПБ "Енерго", апеляційний господарський суд правильно встановив момент виникнення грошового зобов`язання Банку до боржника та зазначив, що у останнього виник обов`язок щодо сплати на користь Банку не пізніше двадцяти днів з моменту отримання повідомлення банку про сплату заборгованості.
48. Крім того, Суд враховує висновок щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №910/7066/18 про те, що водночас у поручителя виникає обов`язок погасити заборгованість боржника лише у разі, якщо до нього звернувся кредитор з відповідною вимогою (стаття 555 ЦК України). Отже, підставою для виникнення у поручителя прав та обов`язків є звернення до нього кредитора з вимогою виконати зобов`язання боржника за кредитним договором.

49. Відповідно до ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства (аналогічна норма містилась  у ч. 15 ст. 16 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство:
- пред`явлення   конкурсними   та  забезпеченими   кредиторами   вимог   до   боржника  та  їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство;
- пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом.
50. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства та ч. 1 ст. 1 Закону про банкрутство: 
грошове зобов`язання -зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. 
- кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; 
- конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; 
- поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; 
51. Судом апеляційної інстанції  встановлено, що АТ "Укрексімбанк" звернувся до ТОВ   "СПБ "Енерго" (поручителя) з вимогою виконання основного зобов`язання за №151113К4 від 11.06.2013 шляхом направлення письмової вимоги, повідомлення  №195-00/7330 від 13.12.2018 направлено банком на адресу ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" 14.12.2018 та отримано боржником (поручителем) 18.12.2018, в той час, як вже було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" ухвалою місцевого господарського суду від 12.12.2018, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено у справі процедуру розпорядження майном. 
52. Оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать, що строк виконання ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго" зобов`язань як поручителя за Кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013 та договором поруки №151113Р9 від 16.07.2013 (з урахуванням змін до договору) виникає лише  після отримання 18.12.2019 повідомлення  АТ "Укрексімбанк" про сплату, то є і правильним висновок про те, що вимоги Банку  до ТОВ "СПБ "Енерго", як поручителя за Кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013 та договором поруки №151113Р9 від 16.07.2013 (з урахуванням змін до договору)  у сумі 733     268     514,00 грн є поточними вимогами, оскільки виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Соціально-промислове будівництво "Енерго", отже не можуть бути включені до четвертої черги конкурсних вимог кредитора - ТОВ "СПБ "Енерго", як помилково вважав суд першої інстанції.
53. Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги, які у підсумку зводяться до того, що апеляційним господарським судом неправильно визначено категорію грошових вимог Банку (конкурсні або поточні), оскільки скаржник намагається переконати касаційний суд здійснити переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень касаційного суду згідно статті 300 ГПК України. 

54. За змістом ст. 236 ГПК України рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. 
Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

55. У даному випадку, судове рішення апеляційного господарського суду наведеним критеріям відповідає. 

56. З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судом другої інстанції було прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що надає підстави залишити його без змін.
57. У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше прийняте у даній справі судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2020  у справі №905/2028/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                С.В. Жуков

Судді                                                                                                             О.О. Банасько

                                                                                                                            К.М. Огороднік