ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року	Львів	Справа № 460/4451/19 пров. № А/857/3078/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року, головуючий суддя – Комшелюк Т.О., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Рівненській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії позивачу у відповідності до довідок військової частини НОМЕР_1 від 18 вересня 2019 року № 501/191, від 17 жовтня 2019 року № 501/591, які надані відповідачу Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, на виконання постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року по справі № 569/19058/17; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, починаючи з 29 вересня 2017 року, із врахуванням при обчисленні і перерахунку розміру цієї пенсії за вислугу років щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” та індексації грошового забезпечення.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що постановою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 569/19058/17 було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про суму отриманої позивачем індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”; зобов`язано Рівненський обласний військовий комісаріат подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надану військовою частиною НОМЕР_1 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу із врахуванням в довідці виплаченої останньому індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. 
На виконання вказаного судового рішення, військова частина НОМЕР_1 видала та направила до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу від 18 вересня 2019 року  № 501/191 та довідку про суми індексації грошового забезпечення позивача від 18 вересня 2019 року № 501/191, а Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_1 , направив вказані довідки відповідачу. 
В подальшому він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його пенсії на підставі довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_1 на виконання постанови Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 569/19058/17, однак відповідач відмовив йому в здійсненні такого перерахунку, мотивуючи свою відмову тим, що резолютивна частина вказаного судового рішення не містить положень про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі вказаних довідок. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до довідок військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 18 вересня 2019 року № 501/191 та про суми індексації грошового забезпечення протягом 24 місяців підряд перед місяцем звільнення від 17 жовтня 2019 року за № 501/591; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 18 вересня 2019 року № 501/191, починаючи з 1 жовтня 2019 року, та довідки військової частини НОМЕР_1 про суми індексації грошового забезпечення протягом 24 місяців підряд перед місяцем звільнення від 17 жовтня 2019 року за № 501/591, починаючи з 1 листопада 2019 року; в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 29 вересня 2017 року, із врахуванням при обчисленні і перерахунку розміру цієї пенсії за вислугу років щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” та індексації грошового забезпечення, - відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в частині відмовлених позовних вимог в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що  індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. Також, щомісячна додаткова грошова винагорода повинна бути включена до складу грошового забезпечення з якого здійснюється обчислення пенсії. 
В судовому засіданні позивач підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, З 29 вересня 2017 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Постановою Верховного суду від 21 серпня 2019 року в справі № 569/19058/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення; задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про суму отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, а також зобов`язання Рівненського обласного військового комісаріату подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надану військовою частиною НОМЕР_1 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням в довідці виплаченої останньому індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
18 вересня 2019 року військова частина НОМЕР_1 оформила та направила до Рівненського обласного військового комісаріату довідку про додаткові види грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 за № 501/191.
Листом від 20 вересня 2019 року за № 12/1/881 Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_1 , направив довідку № 501/191 до відповідача, яка була отримана останнім 20 вересня 2019 року та зареєстрована за вхідним № 215/03.
17 жовтня 2019 року військова частина НОМЕР_1 оформила та направила до Рівненського обласного військового комісаріату довідку про суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 протягом 24 місяців підряд перед місяцем звільнення за № 501/591.
Листом від 18 жовтня 2019 року за № 12/1/1027 Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив довідку № 501/591 до відповідача, яка була отримана останнім 21 жовтня 2019 року та зареєстрована за вхідним № 228/03
Листом від 27 листопада 2019 року за № М-3504/07.59 відповідач повідомив про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу у зв`язку з надходженням довідок №№ 501/191/, 501/591, оскільки резолютивна частина постанови Верховного суду від 21 серпня 2019 року в справі № 569/19058/17 не містить положень про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі вказаних довідок.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що  на момент звернення позивача до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії в матеріалах його пенсійної справи були наявні документи, що дають право на подальше підвищення пенсії, а тому, відмовляючи позивачу в здійсненні перерахунку пенсії, відповідач допустив протиправну бездіяльність, внаслідок чого порушив гарантоване Конституцією України право позивача на соціальний захист. При цьому, територіальні органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями приймати рішення про врахування або неврахування тих чи інших видів грошового забезпечення при здійснені перерахунку пенсії, а здійснюють такий перерахунок виключно на підставі документів пенсійної справи або на підставі списків уповноважених структурних підрозділів із зазначенням зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".
Як передбачено п. 23, 24 цього Порядку перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону ( 2262-12 ) уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.
Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5).
Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Матеріалами справи підтверджено, що довідки №№501/191, 501/591, видані військовою частиною НОМЕР_1 долучені до матеріалів пенсійної справи позивача.
Колегія суддів звертає увагу на те, що органи Пенсійного фонду України здійснюють перерахунок пенсії виключно на підставі документів пенсійної справи або на підставі списків уповноважених структурних підрозділів із зазначенням зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій.
Відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 №№ 501/191, 501/591 щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення включені під час обрахунку грошового забезпечення позивача.
Таким чином, вірним є висновок суду попередньої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідок №№ 501/191, 501/591.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” та індексації грошового забезпечення не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства є передчасними, відтак задоволенню не підлягають.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France" № 17862/91), у справі "Вєренцов проти України"№ 20372/11).
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
">Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі №460/4451/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 22.05.2020 року.