ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3431/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 квітня 2020 року                                                                        м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління            (1 категорії) Державної прикордонної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,   
    
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління            (1 категорії) Державної прикордонної служби України, в якому просив:
-          визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від  22.09.2010 № 889 та індексації грошового забезпечення, установленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»;
-          зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та індексації грошового забезпечення установленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», з урахуванням раніше виплаченої суми.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та індексації грошового забезпечення, установленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина 2253) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та індексації грошового забезпечення, установленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», з урахуванням раніше виплаченої суми.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Чернігівський прикордонний загін (військова частина 2253) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом, в званні - старший прапорщик, на посаді контролера начальника групи конвоювання відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу військової частини НОМЕР_1 .
На підставі наказу начальника Чернігівського прикордонного загону від  16.06.2017 № 203-ос, позивача виключено зі списків особового складу загону та знято з всіх видів забезпечення.
У зв`язку зі звільненням позивача з військової служби та набуттям права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік, відповідачем нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у сумі 67806,25  грн.
У липні 2019 року позивачу стало відомо, що розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби проведений з неповного місячного грошового забезпечення.
30.07.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплатити різницю вихідної допомоги при звільнені з врахуванням щомісячної грошової винагороди та індексації грошового забезпечення і надати довідку про розмір грошового забезпечення за 24 останні місяці перед звільненням.
Чернігівським прикордонним загоном видано довідку про доходи від  01.08.2019 №  255 про грошове забезпечення за час проходження військової служби. Згідно даної довідки ним встановлено, що він щомісячно отримував щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення яка входила до складу грошового забезпечення.
Проте, розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні проведено з місячного грошового забезпечення, яке складало 5424,50 грн., в той час, як, згідно довідки воно складає 10346,40 грн.
Листом від  01.08.2019 № 11/2324, відповідач відмовив в перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з посиланням на те, що одноразова грошова допомога нарахована відповідно до «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам», де зазначено, що щомісячна грошова винагорода та індексація грошового забезпечення не враховується до одноразової грошової допомоги при звільненні.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:
-          при визначенні розміру грошового забезпечення, застосуванню підлягає саме Закон № 2011, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону;
-          з довідки від  01.08.2019 № 255 вбачається, що позивач з лютого 2016 року по травень 2017 року отримував додаткову грошову винагороду щомісяця, а тому, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні;
-          суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена постановою № 889, оскільки вона входить до складу місячного грошового забезпечення;
-          крім того, згідно висновків окружного суду, індексація є складовою частиною додаткового грошового забезпечення, яке позивач отримував щомісячно, що підтверджується довідкою від  01.08.2019 № 255, а тому, має бути включено до складу грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні.
Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців, визначаються Законом України від  20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 2011, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до положень п. 2 ст. 15 Закону № 2011, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Під час розгляду даного спору по суті в суді першої інстанції було досліджено, що позивач має вислугу років на військовій службі 25 років 09 місяць 12 днів (календарна), та 33 роки 02 місяці 15 днів (у пільговому обчисленні), а тому, у зв`язку з звільненням з військової служби, набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік.
При цьому, при виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідачем не було враховано щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення.
Зазначена позиція відповідача пов`язана з тим, що, на його переконання, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від  22.09.2010 № 889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Згідно п. 3 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від  02.02.2016 № 73, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Відповідно до п. 6 Інструкції, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держпрйкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.
Згідно з п. 8 Інструкції, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
З урахуванням наведених норм, відповідач вважає, що при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, діяв виключно на підставі законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Однак, застосовуючи вищеозначену Інструкцію, як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, необхідно враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять певну службу. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обгрунтовано вказав на те, що при визначенні розміру грошового забезпечення, застосуванню підлягає саме Закон № 2011, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від  06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. 
Так, з довідки від  01.08.2019 № 255 слідує, що позивач з лютого 2016 року по травень 2017 року отримував додаткову грошову винагороду щомісяця, тобто, мала постійний характер, з огляду на що, підстави вважати означену винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні. (а.с. 11)
Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від  31 жовтня 2019 року у справі № 826/3397/17 та від 22 жовтня 2019 року у справі               № 826/2447/18.
Щомісячну грошову винагороду встановлено наказом від  02.02.2016 № 73 Міністерства внутрішніх справ України про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на положення Інструкції, які по іншому визначають розмір виплати спірної грошової допомоги, адже при визначенні розміру грошового забезпечення, застосуванню підлягає Закон № 2011, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечить вимогам самого Закону, на що, також було звернуто увагу в оскаржуваному рішенні.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2019 року по справі № 826/14564/17 та від 08 серпня 2019 року по справі № 802/955/17-а.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена постановою № 889, оскільки вона входить до складу місячного грошового забезпечення.
У частині питання про включення індексації до складу місячного грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні, колегія суддів також вважає висновки окружного суду правильними, виходячи з такого.
Згідно з абз. ч. 3 ст. 9 Закону №2011, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України визначені в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від  20.05.2008 № 425. Також, врахуванню підлягають положення Закону України від  03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно ст. 2 якого, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 № 1078, відповідно до п. 2 якого, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років, призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від      03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17. Також, необхідно наголосити, що такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, оскільки питання індексації не було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у цій справі.
Наведене дає підстави для висновку про те, що індексація грошового забезпечення, є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, а тому, індексація є складовою частиною додаткового грошового забезпечення, яке позивач отримував щомісячно, що підтверджується довідкою від  01.08.2019 № 255, та має бути включено до складу грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні. (а.с. 11)
Під час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів також враховує правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі № 820/5286/17
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги Чернігівського прикордонного загону (військова частина 2253) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 - залишити без  змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                          О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                         В.В. Кузьменко
                                                                                                              
                                                                                                              О.І. Шурко