Дата документу 14.04.2020 Справа № 330/592/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 334/592/19                        Головуючий у 1 інстанції: Федорець С.В.
№ 22-ц/807/1476/20                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року по справі за позовом керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави – в особі Запорізької обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та повернення у власність держави,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року провадження у цивільній справі зупинено.
Зупинено провадження у цивільній справі за позовом керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави – в особі Запорізької обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та повернення у власність держави - до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах по справі № 912/2385/18.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області, в інтересах держави – в особі Запорізької обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та повернення у власність держави.

Зупиняючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Верховного Суду знаходиться справа, висновки у якій мають суттєве значення для забезпечення єдності судової практики.

Так, за висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (справа № 912/2385/18), які обґрунтовані нормами статей 19, 131-1 Конституції України, статей 53,174 ПІК України, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», рішеннями Конституційного Суду України від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017, від 05 червня 2019 року № 4-р(П)/2019, від 20 червня 2019 року № 6-р/2019, виключну правову проблему щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, становить питання: чи зобов"язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом:
- додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист
законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення
передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження
у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення
прокурором;
- обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює сублєкт владних повноважень,до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.
Також колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наводить питання щодо правових наслідків у випадку, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, не зазначив визначені законом підстави для звернення до суду, не дотримався процедури, передбаченої абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»), які, на думку колегії суддів, потребують правового висновку Великої Палати Верховного Суду:
- чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності;
- які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом.
На даний час справа № 912/2385/18 перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду (ухвала ВП ВС від 07.11.2019 р.), а правовідносини, щодо яких буде розв`язуватись виключна правова проблема, ідентичні (подібні) правовідносинам у даній цивільній справі № 330/592/19.
Окрім того, на даний час, загальне питання застосування норм права щодо моменту обрахування позовної давності по позовах прокурорів про визнання недійсними рішень суб`єктів владних повноважень, вирішується Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 391/1217/14-ц.

Оскаржувана ухвала є мотивованою, спрямована на уникнення неоднозначного розуміння правових питань, які мають бути вирішені в межах розгляду даної справи.

Як апелянт так і прокурор вважають оскаржувану ухвалу безпідставною а зупинення провадження в справі недоцільним.

Разом з тим і прокурор і відповідач зазначають різні підстави для цього. Зокрема, прокурор вважає достатніми надані ним докази на підтвердження позовних вимог і саме тому не вважає доцільним зупиняти провадження в справі, а відповідач зазначає про те, що прокурор взагалі заявляє безпідставний позов.

Тобто кожна із сторін наполягає на прийнятті судом їхньої правової позиції щодо сутності спору і в цих умовах суд першої інстанції може висловити свою думку щодо переконливості доводів сторін по суті спору лише в судовому рішенні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, правосуддя може вважатися таким за своєю суттю лише за умови дотримання визначених вимог до його здійснення, а також вимог до результатів оформлення акта правосуддя — судового рішення. 

Однією з важливих вимог, які встановлюються актами процесуального законодавства до судового рішення, є його законність та обґрунтованість.

Задля забезпечення дотримання принципу вмотивованості судового рішення, суд першої інстанції має надати оцінку всім доводам сторін, в тому числі якщо вони є суперечливими як у даній справі.
Вмотивованість судового рішення становить вимогу процесуального і матеріального характеру, оскільки її дотримання досягається однаковою мірою як завдяки правильно організованому та структурованому процесу пошуку мотивів, так і з огляду на зміст судового рішення, повноту викладених у ньому обставин справи, доказів, мотивів учасників справи з наданням їм правової оцінки та формулюванням системно пов`язаних з такою оцінкою висновків з обґрунтуванням необхідності застосування конкретної норми права до спірних правовідносин.

Важливим елементом мотивування судового рішення є правильне застосування тих чи інших правових норм на підставі їх правильного тлумачення з урахуванням судової практики, зокрема правових позицій Верховного Суду.

За п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку об`єднаною палатою,Великою Палатою Верховного Суду. 

Як зазначив суд першої інстанції, згідно Постанови ВП ВС від 15.10.2019 року, на яку посилається прокурор, дійсно зроблено правовий висновок про обґрунтованість звернення прокурора з позовом на захист значної кількості громадян – територіальної громади, чим обґрунтовано наявність великого суспільного інтересу. Проте, ці правовідносини неможна, на думку суду, вважати подібними, оскільки у даному разі прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, тобто органу державної влади.
Також у Постанові ВП ВС, на яку посилається прокурор, не вирішено питання чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності та які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом.

Тож суд в межах наданих йому повноважень зупинив провадження в справі, а відтак судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2020 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

       О.З. Поляков