П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/1519/19	
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача - судді Косцової І.П.,
суддів - Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФУ в Херсонській області) щодо невиплати позивачу пенсії за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року, зобов`язати нарахувати та виплатити не отриману пенсію.
В обґрунтування позову зазначено, що у період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року  пенсійний орган незаконно припинив виплату призначеної їй пенсії, оскільки отримання інформації про повернення особи до покинутого місця постійного проживання не входить до переліку підстав, наведених ст. 49 Закону№1058-IV для припинення таких виплат, а отже відповідач має нарахувати та виплатити їй недоотриману частину пенсійних виплат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов задоволено в повному обсязі.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що визначена  пенсійним органом підстава для припинення позивачу пенсії не передбачена Законом України «Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування», а отже недоотриману пенсіонером пенсія за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року має бути нарахована та виплачена.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, порушення норм матеріального та процесуального права, ГУ ПФУ в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалене у справі рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що припинення виплати призначеної позивачу пенсії проведено у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. №1207, а також  Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених      постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, отже підстави для задоволення позову відсутні. Також вважає, що апелянтом пропущено строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила,  що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просив залишити судове рішення без змін. 
Враховуючи відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно даних пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач перебуває у статусі  пенсіонера за віком з серпня 2011 року.
У вересні 2014 року Управління соціального захисту населення Новокаховської міської ради взято пенсіонера на облік, як внутрішньо переміщену особу, місцем фактичного проживання якої є АДРЕСА_2 . 
З 01 вересня 2014 року позивач перебуває на обліку в Новокоховському відділі ГУ ПФУ в Херсонській області, де отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування».
22 листопада 2017 року Комісією з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради прийнято рішення №20, яким ОСОБА_1 з 01.12.2017 року припинено виплату пенсії з підстав скасування УСЗН  Новакаховської міської ради довідки про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з отриманням інформації про повернення особи до покинутого місця постійного проживання.
29 жовтня 2018 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою в якій просила поновити виплату призначеної їй пенсії.
Листом від 11.12.2018 року відповідач повідомив, що виплата пенсії буде відновлена, однак лише  з 29.10.2018 року.
На думку позивача, пенсійний орган незаконно припинив виплату призначеної їй пенсії, а отже її поновлення мало здійснюватись з дня її припинення, тобто з 01.12.2017 року, що стало підставою її звернення до суду з відповідним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до  ст. 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено  Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-VI (далі - Закон №1058-VI).
За змістом ст.ст. 44, 46 Закону №1058-VI заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону №1058-VI пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого  постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).
Відповідно до положень  ст. 33 Конституції України,  ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-IV  громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно із  ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"  громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Позивач реалізував своє право щодо вибору місця проживання, перемістившись до м. Таврійськ, де зареєструвався за новою адресою у встановленому Законом порядку.
Разом з цим, безпідставними є посилання відповідача на  постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції", оскільки даний нормативно - правовий акт регулює правовідносини щодо здійснення соціальних виплат та порядок взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та жодним чином не застосовується до пенсійного забезпечення громадян, яке гарантується  Конституцією України.
При цьому, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України не можуть бути внесені будь-які зміни до законів.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду по постанові від 04.09.2018 року за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18, висновки в якій підлягають застосуванню в адміністративних справах, в яких позивач: 1) є громадянином України; 2) має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою органів соціального захисту населення, про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи; 3) є пенсіонером та отримує пенсію, призначену відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, виплата належної позивачу пенсії має бути здійснена управлінням за його заявою на загальних підставах у порядку, встановленому  Законом №1058-VI .
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058-VI виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, наведена пенсійним органом підстава для припинення виплати позивачу пенсії не передбачена ст. 49 Закону №1058-VI.
Враховуючи, що право позивача на одержання пенсії за місцем державної реєстрації свого місця проживання узгоджується із приписами ст.ст.  46,  47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а припинення виплати пенсії відбулось без наведення визначених Законом №1058-VI правових підстав, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову таким, що у повній мірі відповідає правилам адміністративного процесуального законодавства щодо забезпечення ефективного захисту прав та інтересів позивача та узгоджується із нормами чинного законодавства.
З приводу строків звернення позивача до суду з відповідним позовом судова колегія зазначає, що оскільки невиплата пенсіонеру пенсії за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року виникла з вини пенсійного органу, право позивача на  отримання  недоплаченої суми пенсійних виплат, з урахування вимог ч. 2 ст. 46 Закону №1058-VI   є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до  ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду  без змін.
Стаття 328 КАС України  встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до п.3 ч.6  ст. 12 КАС України  до справ незначної складності відносяться, зокрема, справи про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення перерахунку, одержання пенсійних виплат.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права у учасників справи на касаційне оскарження рішення.
Керуючись ст.ст.  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року  залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                                                                                                                                                                 
Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.