ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року	Львів	Справа № 817/1384/18 пров. № А/857/3273/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Гінди О.М., Ніколіна В.В.
за участю секретаря судового засідання                      Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення, прийняту суддею Борискіним С.А., в м.Рівне, у порядку письмового провадження, у справі № 817/1384/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго", товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинення дій, -

                                                 В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватне акціонерне товариство “Рівнеобленерго”, ТОВ “Рівнегаз Збут”, просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення надання позивачу житлової субсидії та стягнення з особових рахунків ТОВ “Рівнегаз Збут” та ПАТ “Рівнеобленерго” коштів в сумі 36344,28грн; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо поновлення надання житлової субсидії з 01.03.2018.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року, позов задоволено частково, визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації щодо припинення надання житлової субсидії ОСОБА_1 та стягнуто з особових рахунків товариства з обмеженою відповідальністю “Рівнегаз Збут” та приватного акціонерного товариства “Рівнеобленерго” кошти в сумі 36344,28 грн. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації вирішити питання щодо поновлення ОСОБА_1 житлової субсидії з 01 березня 2018 року з урахуванням висновків та мотивів суду, викладених в даному судовому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
28.01.2020 ОСОБА_1 звернулась до окружного суду із заявою, в якій просить зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації подати звіт про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року. За наслідками розгляду поданого звіту у випадку невиконання рішення суду, або в разі неподання звіту накласти на керівника управління штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, половину якого стягнути з відповідача на її користь.    
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви.
ОСОБА_1 не погоджуючись з даною ухвалою з підстав неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачем з 01.03.2018 року так і не поновлено субсидію, що стверджується відповіддю управління від 09.08.2019.
Зазначає, що позивача не позбавлено можливості звернутись із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його не виконання.
Відповідач та треті особи відзиву на апеляційну скаргу не подали, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Апеляційний розгляд справи проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача.
Заслухавши суддю-доповідача, представника Савчук О.І., який просить задоволити апеляційну скаргу та направити для продовження розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що забезпечення виконання рішення суду здійснювалось через його примусове виконання; а також відсутні підстави зобов`язати суб`єкт владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 08.05.2015 ОСОБА_1 звернулася до управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації із заявою про призначення житлової субсидії на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви була додана декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії вказано трьох осіб, які зареєстровані у житловому приміщені/будинку, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.53, 54 т.1)
Відповідно до рішення про призначення субсидії, позивачу призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2015 року по серпень 2016 року включно (а.с.50, 51 т.1).
Після закінчення строку отримання субсидії відповідачем, відповідно до пп.6 п.14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995, самостійно, без додаткового звернення позивача, проведений розрахунок субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг для домогосподарства позивача на наступні періоди, з вересня 2016 року по квітень 2017 року, з травня 2017 рок по вересень 2017 року та з листопада 2017 року по березень 2018 року (а.с.12, 46, 48 т.1).
20.03.2018 відповідач повідомляє позивача про те, що з 01.03.2018 житлову субсидію позивачу не призначено так як на підставі висновків проведеної перевірки відомостей, що подані в Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії виявлено, що ОСОБА_1 неповну/невірну інформацію, внаслідок чого позивачу було надміру перераховані кошти в сумі 36344,28грн.. Вказано, що кошти в сумі: газопостачання – 34523,53грн. та електропостачання 1820,75грн. буде знято з особових рахунків на підприємствах-виробниках/виконавцях житлово-комунальних послуг (а.с.11 т.1).
02.04.2018 позивач звернулася до управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації із заявою про призначення житлової субсидії на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви була додана декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії вказано трьох осіб, які зареєстровані у житловому приміщені/будинку, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (не проживає), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає), ОСОБА_4 (не проживає) (а.с.43, 44 т.1).
17.04.2018 повідомленням про призначення субсидії до особової справи №250092   ОСОБА_1 не призначено житлову субсидію з 01.03.2018 у зв`язку з наявністю боргу по оплаті отриманих послуг (а.с.123 т.1).
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року, позов задоволено частково, визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації щодо припинення надання житлової субсидії ОСОБА_1 та стягнуто з особових рахунків товариства з обмеженою відповідальністю “Рівнегаз Збут” та приватного акціонерного товариства “Рівнеобленерго” кошти в сумі 36344,28 грн. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації вирішити питання щодо поновлення ОСОБА_1 житлової субсидії з 01 березня 2018 року з урахуванням висновків та мотивів суду, викладених в даному судовому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
09.08.2019 Рівненським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчий лист №1 по адміністративній справі №817/1384/18 про зобов`язання управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації вирішити питання щодо поновлення ОСОБА_1 житлової субсидії з 01 березня 2018 року з урахуванням висновків та мотивів суду, викладених в даному судовому рішенні.
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 04.09.2019 відкрито виконавче провадження №59955392 з примусового виконання виконавчого листа №1 від 09.08.2019 по адміністративній справі №817/1384/18.
24.12.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №59955392 з примусового виконання виконавчого листа №1 від 09.08.2019 по адміністративній справі №817/1384/18, оскільки встановлено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
18.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації з заявою, в якій просила надати їй субсидію з 01.03.2018, згідно з рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 у справі №817/1384/18, а також повернути кошти: за припинення подачі газу - 295,00 грн., за відновлення подачі газу - 477,00 грн.
Листом від 09.08.2019 №1709/06-20/19 управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації повідомило ОСОБА_5 О. ОСОБА_6 , що управлінням була розглянута можливість поновлення їй житлової субсидії з 01.03.2018. Вказало, що відповідно до п.14 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива", із змінами (далі-Порядок), для поновлення житлової субсидії було направлено запит в ТОВ "Рівнегаз Збут" для отримання відомостей про розмір платежів за використання природного газу у межах соціальних норм та суму простроченої понад один місяць (на дату подання такої інформації) заборгованості з оплати послуг газопостачання. За інформацією ТОВ "Рівнегаз Збут", станом на 09.08.2019 будинок ОСОБА_1 відключений від газопостачання і по особовому рахунку наявна прострочена понад місяць заборгованість в сумі 35124,74 грн. Відповідач зазначав, що немає правових підстав для поновлення житлової субсидії, в зв`язку з тим, що позивач не користується природним газом. Крім того, на особовому рахунку наявна прострочена понад місяць заборгованість з оплати послуг газопостачання, загальна сума якої перевищує 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Листом від 21.12.2019 №2802/01-17/19 управління праці та соціального захисту населення Дубенської районної державної адміністрації, у відповідь на звернення позивача, повідомило про те, що на виконання рішення Рівненського окружного суду від 15.03.2019 по справі №817/1384/18 та заяви, поданої нею 13.12.2019, проведено повернення коштів, які були зняті з особових рахунків ТзОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" та ПАТ "Рівнеобленерго" в сумі 36344,28 грн. З них: 34523,53 грн. на її особовий рахунок ТзОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" № НОМЕР_1 , а суму 1820,75 грн., стягнуту з особового рахунку "Рівнеобленерго", повернуто на особистий рахунок позивача НОМЕР_2 , в зв`язку з погашенням боргу під час судового розгляду справи. Крім того, відповідачем повідомлено, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 по справі №817/1384/18, управлінням була розглянута можливість поновлення позивачеві житлової субсидії з 01.03.2018, з урахуванням висновків та мотивів суду, викладених в даному судовому рішенні. Вказано, що за результатами розгляду встановлено, що в зв`язку з тим, що з березня 2018 року ОСОБА_1 було припинено надання раніше призначеної житлової субсидії, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 №319, пільги на оплату житлово-комунальних послуг (електроенергії) було призначено автоматично ОСОБА_2 , який зареєстрований у домогосподарстві ОСОБА_1 та перебуває на обліку в ЄДАРП, як учасник бойових дій. Крім того, у вказаному листі відповідачем зазначено, що 21.12.2019 позивачеві було повернуто кошти за припинення подачі газу - 295,00 грн. та за відновлення подачі газу - 477,00 грн.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України також передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини - Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини, якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до неї, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.
Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції.
Таким чином, усі ті гарантії, які передбачені в § 1 статті 6 Конвенції, повинні застосовуватися і на стадії виконання рішення. Однією з таких гарантій є встановлення розумного строку провадження, а отже, і розумного строку виконання рішення суду.
Розумність строку виконання в кожній справі оцінюється окремо, враховуючи складність справи, поведінку заявника та державних органів.
Саме з метою підвищення ефективності виконання судових рішень було запроваджено інститут судового контролю.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.
Відповідно до частини першої зазначеної норми суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).
Правові норми, закріплені у частині першій статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
Проаналізувавши наведені положення КАС України, колегія суддів вважає, що  встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Крім того, колегія суддів враховує й ту обставину, що на час розгляду даної справи, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2020 року скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі № 460/361/20, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Дудки І.О. про закінчення виконавчого провадження ВП № 59955392 від 24.12.2019.
Дані обставини дають суду підстави вважати, що фактично позивачка процесуально намагається одночасно через виконавче провадження та судовий нагляд домогтися виконання рішення суду. 
Оскільки позивач не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, апеляційний суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, прийшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 15 березня 2019 року.
Зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є правом суду, що застосовується у разі наявності відповідних підстав та з метою забезпечення контролю за процесом виконання відповідного рішення.
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому така скасуванню не підлягає.

  керуючись ч.3 ст.243, ст.ст.308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі № 817/1384/18, - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, з врахуванням ч.3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 15.06.20