УХВАЛА

29 травня 2020 року 
Київ
справа №9901/133/20
адміністративне провадження №П/9901/133/20

          Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання скасувати ухвалу, 

ВСТАНОВИВ:

           26.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з вказаним позовом, у якому просив: визнати протиправними дії (бездіяльність) Вищої ради правосуддя щодо винесення ухвали від 28.04.2020 №2578/0/18-20 про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги ОСОБА_1 від 22.07.2019 №У-3078/2/7-19; зобов`язати Вищу раду правосуддя, скасувати ухвалу від 28.04.2020 № 2578/0/18-20 про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги ОСОБА_1 від 22.07.2019, №У-3078/2/7-19.     
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.07.2019 він звернувся до ВРП зі скаргою про здійснення дисциплінарного проступку суддею Апеляційного суду міста Києва Соколовою Вікторією В`ячеславівною (нині - судді Київського апеляційного суду). Лише 8.05.2020, тобто через 281 день ним було отримано рекомендований лист №0405043478176 з ухвалою члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Артеменка І.А. від 28.04.2020 №2578/0/18-20 про залишення скарги без розгляду. Позивач вважає, що відповідачем порушено строки здійснення дисциплінарного провадження, які передбачені пунктом 4 статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя». Крім того, позивач вважає, що діями члена Вищої ради правосуддя порушено гарантоване йому право на відкритий розгляд скарги. Також вказує, що він не повідомлявся про результати авторозподілу його скарги, чим було порушено його право заявляти відводи члену Вищої ради правосуддя. Також зазначає, що отримавши ухвалу, він звернувся до члена Вищої ради юстиції із заявою надати матеріали попереднього розгляду дисциплінарної скарги, але відповіді не отримав. 
В решті, доводи позовної заяви ОСОБА_1 зводяться до оскарження дій судді, відносно якої, ним була подана скарга до Вищої ради правосуддя.  
Ознайомившись із змістом позовної заяви ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку, що законних підстав для відкриття провадження немає, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Спір, за вирішенням якого звернувся ОСОБА_1 , не підлягає судовому розгляду, з таких підстав.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно зі статтею 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1798-VIII ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, Законом № 1798-VIII та Законом України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ).
Так, на підставі частини десятої статті 131 Конституції України відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення добору суддів, прокурорів, їх професійної підготовки, оцінювання, розгляду справ щодо їх дисциплінарної відповідальності, фінансового та організаційного забезпечення судів.
Згідно зі статтею 108 Закону № 1402-VІІІ дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.
Відповідно до статті 42 Закону № 1798-VІІІ дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону № 1402-VІІІ, або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.
Статтею 107 Закону № 1798-VІІІ встановлені вимоги щодо звернення з дисциплінарною скаргою.
Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП (частина друга статті 42 Закону № 1798-VІІІ).
Як вбачається з позовної заяви та доданих матеріалів, 22.07.2019 до Вищої ради правосуддя надійшла скарга ОСОБА_1 на дії судді Апеляційного суду міста Києва Соколової В.В. , в якій зазначено, що 19.06.2018 колегією суддів цього суду прийнято постанову у справі №757/32979/17-ц. Водночас суддею-доповідачем Соколовою В.В., всупереч вимогам частини другої статті 2 та частини третьої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», зазначену постанову не надіслано до Єдиного держаного реєстру судових рішень, що на думку   ОСОБА_1 , є підставою для притягнення вказаної судді до дисциплінарної відповідальності. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами Вищої ради правосуддя від 22.07.2019 скаргу ОСОБА_1 передано члену Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Артеменку І.А. 
28.04.2020 членом Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Артеменком І.А. скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду та повернуто скаржнику відповідно до пункту 1 частини першої статті 44 Закону № 1798-VIII, оскільки ця скарга не містила відомостей про ознаки дисциплінарного проступку судді. 
В ухвалі зазначено, що під час попередньої перевірки встановлено, що постанову апеляційного суду (головуюча суддя Соколова В.В.) від 19.06.2018, згідно з відомостями Єдиного держаного реєстру судових рішень зареєстровано в реєстрі 23.06.2018, а оприлюднено 27.06.2018. 
У зв`язку із чим, членом Вищої ради правосуддя було встановлено, що скарга ОСОБА_1 не містить конкретних відомостей про наявність у поведінці судді Апеляційного суду міста Києва Соколової В.В. (нині - судді Київського апеляційного суду) ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді. 
Вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії (бездіяльність) Вищої ради правосуддя, стосовно винесення ухвали від 28.04.2020 №2578/0/18-20, про залишення без розгляду та повернення його дисциплінарної скарги та зобов`язання відповідача скасувати таку ухвалу, фактично зводяться до оскарження ухвали члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Артеменка І .А . від 28.04.2020                                № 2578/0/18-20, якою скаргу ОСОБА_1 від 22.07.2019 залишено без розгляду.
Проте, як вже було зазначено, відповідно до частини четвертої статті 44 Закону № 1798-VІІІ рішення про повернення дисциплінарної скарги має бути вмотивованим та оскарженню не підлягає.
Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.01.2020 у справі №9901/342/19 (П/9901/342/19), провадження №11-642заі19.
Позивач також надав роздруківку про відсутність в Єдиному держаному реєстрі судових рішень постанови Апеляційного суду міста Києва від 19.06.2018, натомість вона зареєстрована за реєстраційним номером - 74869304. 
          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
          Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства», необхідно тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а тому неможливо зазначити суд, до юрисдикції якого мав би належати розгляд цієї справи.
          Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.03.2018 у справі №9901/374/18 (П/9901/374/18), провадження №11-93заі18.
          Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для відкриття провадження у справі за заявленим позовом, а тому у його відкритті необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.
          Керуючись статтями 170, 248, 266 КАС України,

УХВАЛИВ:

          Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання скасувати ухвалу.
          Ухвала Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
          Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення.

...........................

В.П. Юрченко,
Суддя Верховного Суду