П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  674/1654/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Артемчук В.М.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
06 квітня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сектору реагування патрульної поліції Дунаєвецького відділу поліції Головного управління патрульної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сектору реагування патрульної поліції Дунаєвецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову АПО18 №287445 від 20.10.2019 року по справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2020 року позов задоволено. 
Водночас, вказаним рішенням районного суду позивачу було відмовлено в задоволенні заяви, поданої ним в ході розгляду справи, про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з рішенням районного суду в частині відмови в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач, пославшись на постанову Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від їх фактичної сплати.
25 березня 2020 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача про включення до судових витрат на професійну правничу допомогу, які слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, ще й витрат, понесених ним в зв`язку з отриманням правничої допомоги для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.
Як встановлено судом, між адвокатом Ткач Я.С. та Гринькевичем С.В. було укладено договір про надання правової допомоги б/н від 24.10.2019 року, згідно умов якого ОСОБА_2 , зобов`язується надавати правничу допомогу Замовнику – ОСОБА_1 , в порядку та обсязі, визначеному у Договорі за погодженням Сторін.
Додатком №1 до вказаного Договору Сторони погодили, що гонорар за надання правничої допомоги сплачується Замовником не пізніше, ніж через 30 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення АПО18 №287445 від 20.10.2019 року.  
Згідно акту прийому-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правової допомоги від 24.10.2019 року Адвокатом надана Замовнику правнича допомога на суму гонорару 5 000 грн. Перелік правничої допомоги, а також витрачений час для її надання вказані у Звіті, який є Додатком №1 до даного Акту, та відповідно погоджений сторонами шляхом його обопільного підписання.
Проте, матеріали справи не містять жодних доказів надання Адвокатом будь-якого рахунку Замовнику для здійснення оплати наданих ним послуг. Позивачем (Замовником) також жодних доказів фактичної сплати вказаних витрат, а саме банківських розрахункових документів (платіжного доручення чи касового ордера) до матеріалів справи не долучено.
Щодо заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, які були понесені позивачем в результаті апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, судова колегія зазначає наступне.
Надання заявником Додатку №2 до договору про надання правничої допомоги від 24.10.2020 року, яким сторони погодили обсяг дій та заходів, які Адвокат має вчинити за для звернення до Сьомого апеляційного адміністративного суду, Акту № 2 приймання – передачі наданої правничої допомоги (послуг) до Договору про надання правничої допомоги від 24.10.2019 року та Звіту про витрачений час на надання правничої допомоги не доводять факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу та сплату гонорару адвокату в сумі 3050 грн.
Як встановлено з матеріалів справи, на підставі вищевказаних Акту №2 приймання – передачі наданої правничої допомоги (послуг) та Звіту про витрачений час на надання правничої допомоги Адвокатом було надано позивачу рахунок - фактуру №24/03/20 від 24.03.2020 року на суму 3050 грн.
Проте, ОСОБА_1 не надано жодного доказу в підтвердження фактичної сплати адвокату ОСОБА_3 вартості наданої нею правничої допомоги в сумі 3050 грн., а саме не надано банківських розрахункових документів (платіжного доручення чи касового ордера).
До того ж, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
В даному випадку, судова колегія зауважує про безпідставність включення до суми вартості послуг на правничу допомогу вартості послуг адвоката на підготовку до розгляду справи, підготовку клопотання про долучення до матеріалів справи, підготовка для підпису апеляційної скарги, підготовку Замовнику додатків для засвідчення копій, направлення Адвокатом документів засобами поштового зв`язку, підготовку заяви про включення до судових витрат на професійну правничу допомогу та додатків до неї, оскільки вказані дії є складовими всього процесу представництва Адвокатом інтересів позивача та не можуть бути кваліфіковані як окремо визначені дії з окремо визначеною вартістю. 
Колегія суддів зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа №810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, а також такі обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, тобто доведеними стороною в процесі.
При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Таким чином, вищезазначені обставини у своїй сукупності, в тому числі і факт відсутності доказів проведення позивачем оплати за надані послуги правничої допомоги, ставлять під сумнів відомості, наведені в актах прийому-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правової допомоги від 24.10.2019 року.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, задоволенню не підлягає, як така, що є не підтвердженою належними та допустимими доказами.
Отже, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення заяви позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
В даному випадку, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію Дунаєвецького районного суду Хмельницької області про недоведеність позивачем вказаних вимог.
Відповідно, не підлягає до задоволення і сума витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Курко О. П.