ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 р.	Справа № 520/10294/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Зеленського В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 17.01.20 року по справі № 520/10294/19
          за позовом      Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко"  
          до      Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради              
          про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Концерн АВЕК та Ко" (далі - позивач, ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - відповідач, ІДАБК, інспекція), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №146/2183/0/250-19-П від 03.09.2019.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" - залишено без задоволення.
ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні суду не надано жодної правової оцінки майже всім доводам ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко», які було наведено в позовній заяві, а обставини, з яких суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення, прямо протирічать доказам, що надавались учасниками по справі.
Так, позивач просить врахувати, що однією з підстав позову ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко», яка проігнорована судом першої інстанції, було проведення перевірки без участі суб`єкта містобудування (його уповноваженої особи).
Одним із доказів вказаної підстави слугувала відсутність підписів керівника суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль (його уповноваженої особи), або відповідного запису посадової особи органу держаного архітектурно-будівельного контролю стосовно відмови у підписанні зазначених матеріалів (сторінки 19, 20 Акту №668-А від 21.08.2019 та сторінка 2 Протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019).
При цьому, відповідно до матеріалів перевірки, наданих до суду першої інстанції відповідачем, відсутні докази того, що акт №668-А від 21.08.2019 та Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019 було складено у присутності ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко», а сама перевірка проводилась із залученням суб`єкта містобудування.
Відповідно до п. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Таким чином, акт, складений за відсутності позивача, не може бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафу на позивача, що порушило права останнього, а саме, право бути присутнім під час проведення перевірки, подавати заперечення на акт перевірки та надавати пояснення з приводу нібито встановлених порушень, а порушення процедури проведення перевірки, в свою чергу, є достатньою підставою для скасування результатів цієї перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №201/3017/17 (2-а/201/281/2017) від 07.02.2019, постанові Верховного Суду у справі №210/3059/17 (2-а/210/148/17) від 27.02.2019, постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №400/2866/18.
Окрім того, судом першої інстанції повністю проігноровано доводи позивача стосовно порушення контролюючим органом п.12 Порядку №553 під час здійснення перевірки, оскільки останнім до матеріалів справи не надано відповідного акту, у зв`язку з чим посилання відповідача та суду першої інстанції на відсутність суб`єкта містобудування на об`єкті «Нежитлова будівля літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д, у м. Харкові, не може бути взято до уваги.
З огляду на вищевикладене, на думку позивача, відсутність будь-яких підписів в матеріалах перевірки, відміток про відмову у підписанні акту та протоколу, відсутність в наданих до суду доказах Акту, передбаченого п. 12 Порядку №553, взагалі ставлять під сумнів перебування посадових осіб Інспекції на об`єкті перевірки.
Також, позивач зауважує, що за приписами п. 21 Порядку №553, у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акту та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.
Саме в такому разі надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб`єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб`єктом містобудування.
В даному випадку, доказів відмови в отриманні відповідних документів суб`єктом містобудування відповідачем не надано.
В позовній заяві ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» наголошувало на тому, що ані Акт № 668-А від 21.08.2019, ані Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019 на адресу позивача не надходили, належних доказів отримання та надсилання останніх суб`єкту містобудування відповідачем не надано.
При цьому, опис вкладення у цінний лист, наданий відповідачем разом з відзивом, не може бути розцінений, як доказ направлення на адресу позивача вищезазначених Акту та Протоколу, оскільки не містить жодного посилання на те, що останній є описом вкладень у поштове відправлення за відповідним трек-номером.
Вказане вище робить неможливим встановлення факту направлення вказаних матеріалів перевірки на адресу позивача.
Окрім того, сам лише факт направлення адміністративним органом документів на адресу приватної особи не може бути ототожнений з фактом обізнаності цієї особи з майбутнім розглядом питання про накладення санкцій безвідносно до обставин фізичного одержання особою документів та обставин правової поведінки цієї особи.
Також, позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для проведення перевірки за участі суб`єкта містобудування представник ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» не з`явився.
Так, у позовній заяві ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» зазначало, що з метою проведення перевірки позивачем було виділено уповноваженого представника - начальника відділу Гринь М.М., який з 09.00 до 18.00 годин перебував но об`єктах в зазначений період з метою надання доступу до об`єкту перевірки уповноваженим посадовим особам Інспекції.
При цьому, в зазначений період представник відповідача для проведення перевірки на об`єкті «Нежитлова будівля літ. «Н-2» по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)» не виходив.
Будь-яких інших звернень від Інспекції у зв`язку з проведенням перевірки на вказаному об`єкті в період з 08.08.2019 до 21.08.2019 на адресу ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» не надходило.
Враховуючи вищевикладене, 22 серпня 2019 року складено Акт стосовно непроведення перевірки на вказаному об`єкті у визначений термін, копію якого надано до суду разом з позовною заявою.
Окрім того, до позовної заяви надавалась копія запиту на ім`я Начальника Інспекції від 23.08.2019 з проханням повідомити причини непроведення перевірки на об`єкті у термін, встановлений в направленнях від 06.08.2019.
Також, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не вчинив дії, передбачені п. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а отже Припис від 27.06.2018 №656-Пр-У не виконано.
В свою чергу, позивач зазначає, що застосування до спірних відносин лише вимог означеної статті є неправильним, а подія вчинення суб`єктом господарювання порушення закону у вигляді невиконання владних вимог припису Інспекції від № 656-Пр-У від 27.06.2018 не має місця в об`єктивній дійсності, оскільки, з урахуванням ч. 1 ст. 1, абзацу 1 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та п. 14 Порядку № 553, умовою притягнення суб`єкта містобудування до відповідальності є протиправне невиконання ним вимог припису щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Вказані норми до спірних правовідносин судом першої інстанції не було застосовано.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом першої інстанції не враховано, що необхідною умовою для перевірки правомірності застосування до особи адміністративно-господарських санкцій за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, є дослідження вимог такого припису, а також встановлення дій особи, спрямованих на його виконання.
Так, 27.06.2018 Інспекцією винесено припис № 656-Пр-У про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, згідно з яким позивачу поставлена вимога усунути порушення в термін до 27.08.2018.
При цьому, заходи, які необхідно здійснити Концерну, відповідач не визначив.
В свою чергу, законодавцем було встановлено обов`язок контролюючого органу зазначати межі розсуду та поведінки суб`єкта містобудування під час виконання відповідного Припису, та остаточну стадію, що зумовлює повне виконання вимог органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Характерним прикладом обов`язку зазначення заходів щодо усунення порушень є ухвала Вищого адміністративного суду України від 25.11.2014 у справі № 820/5106/13-а.
Крім того, застосування до спірних відносин статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та висновки стосовно того, що процедура збереження об`єктів самочинного будівництва відповідно до Порядку збереження не завершена, об`єкт в експлуатацію не введено, державна реєстрація права власності на такий об`єкт не проведена, а отже вимоги Припису №656-Пр-У від 27.06.2018 є не виконаними, суперечать самій суті порушення, визначеного в Приписі №656-Пр-У.
Так, Приписом №656-Пр-У було встановлено порушення, передбачене ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій" (Закон діяв до 12.03.2011 р.), та на цей час є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011, що охоплює лише подію початку будівництва без набуття права на виконання будівельних робіт.
При цьому, в самому приписі норми, що стосуються введення в експлуатацію об`єкта, або тим більше реєстрації права власності на такий об`єкт - відсутні.
Між тим, зі свого боку, не отримавши від контролюючого органу переліку заходів, які необхідно вчинити, позивач здійснив дії, передбачені чинним законодавством, щодо узаконення самочинного будівництва, що знайшли своє відображення в рішеннях власника земельної ділянки - Харківської міської ради, зокрема, 21 сесії 7 скликання «Про надання земельних ділянок для експлуатації та обслуговування об`єктів самочинного будівництва» від 22.08.2018 № 1183/18, 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 №1297/18,  яким позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення земельної ділянки.
Перелічені рішення органу місцевою самоврядування прямо стосуються усунення наслідків порушень у сфері містобудівної діяльності.
На виконання вищезазначеного рішення, позивачем розроблено у встановлені в рішенні №1297/18 від 28.11.2018 строки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення, який 12.02.2019 подано до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для підписання акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, яка до цього часу перебуває на розгляді в Харківській міській раді.
В свою чергу, 25.07.2019 та 08.08.2019 ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» зверталось до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради з повторними заявами щодо розгляду питання підписання акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.
Проте, до теперешнього часу вищевказане питання Харківською міською радою не розглянуто, у зв`язку з чим ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» подано до Господарського суду Харківської області позов щодо оскарження дій Департаменту земельних відносин Харківської міської ради (справа №922/3634/19).
При цьому, судом першої інстанції не застосовано до спірних відносин вимоги Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом, затвердженого рішенням 9 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 17.08.2011 № 390/11 «Про затвердження Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом», в редакції рішення 20 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.06.2018 № 1131/18.
Таким чином, лише після виконання рішення №1297/18 у позивача будуть правові підстави для оформлення договору оренди земельної ділянки на виконання рішення №1183/18.
При цьому, за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель територіальної громади м. Харкова для завершення будівництва нежитлових будівель торгівельного призначення та подальшого їх обслуговування по вул . Академіка Павлова, 165-Д, у Київському районі м. Харкова, вносяться відомості про експлікацію земельних угідь відповідно до фактичного використання земельної ділянки та дозволу на збереження самочинно розпочатого будівництва нежитлових будівель, у тому числі угідь, зайнятих поточним будівництвом.
Відображення розміщення нежитлових будівель торгівельного призначення також за проектом вноситься до Державного земельного кадастру, а саме, до кадастрового плану земельної ділянки.
Інтерес заявника у даному конкретному випадку знаходиться під умовою реалізації розсуду власника земельної ділянки на зміну її цільового призначення, надання земельної ділянки у користування з метою експлуатації об`єкту нерухомого майна та безпосередньо дозволу на збереження майна, розміщеного на земельній ділянці, що є можливим лише у разі, коли зведена заявником будівля не створює загрози життю та здоров`ю людей за технічними параметрами та не зачіпає прав та інтересів інших учасників суспільних відносин.
Такий розсуд і було реалізовано у рішеннях Харківської міської ради №1183/18 від 22.08.2018 та №1297/18 від 28.11.2018, і полягає у відсутності заперечень з приводу збереження подальшого існування об`єкту як речі матеріального світу та законного використання земельної ділянки, які ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" беззупинно виконує з моменту прийняття останніх і до сьогоднішнього дня.
Згідно з висновками, викладених у п.п. 23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України, суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.
Отже, на думку позивача, рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, без всебічного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020, прийнявши по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради подала до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає її доводи безпідставними, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що Інспекцією за результатами позапланової перевірки на об`єкті "Нежитлова будівля літ. "Н-2" по вул . Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)" (акт № 656-А від 27.06.2018) на земельній ділянці по вул. Академіка Павлова, 165-Д встановлено факт наявності двоповерхової будівлі літ. "Н-2". Будівля має ознаки класу наслідків (відповідальності) СС1.
Як вбачається із копії акту № 656-А від 27.06.2018: "Згідно представленого технічного паспорту, виготовленого ДП "Земельно - проектне бюро" ТОВ "АГ Ріелті", інв. справа № 76 від 20.07.2017 громадський будинок нежитлова будівля літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д, загальною площею 73,4 кв.м торгівельною площею 36,7 кв.м. самочинно збудована у 2012 році.
В ході перевірки ПрАТ "КОНЦЕРН "АВЕК та КО" не представлено документів, що надають право на виконання будівельних робіт з будівництва нежитлової будівлі літ. "Н-2", розташованої по Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042).
Інспекцією суб`єкту містобудування ПрАТ "КОНЦЕРН "АВЕК та КО" надано припис № 656-Пр-У від 27.06.2018 зі строком усунення до 27.08.2018.
Вказаний припис містить застереження про те, що про його виконання суб`єкт містобудування має повідомити Інспекцію у встановлені строки.
Згідно з п. 7 Порядку № 553 підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Так, відповідно до направлення Інспекції для проведення позапланового заходу від 06.08.2019 № 668-Н, на підставі наказів Інспекції № 1 від 02.01.2019 та № 313 від 06.08.2019, з метою перевірки виконання вимог припису № 656-Пр-У від 27.06.2018, здійснено вихід на об`єкт "Нежитлова будівля літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)" та встановлено наявність нежитлової будівлі літ. "Н-2" на зазначеній земельній ділянці. 
В Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо нежитлової будівлі літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042) відсутня.
До теперішнього часу інформація про виконання вимог припису № 656-Пр-У від 27.06.2018 до Інспекції не надходила.
ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК та КО" (уповноваженою особою) не представлено документів, що підтверджують виконання вимог зазначеного припису.
Отже, вимоги припису № 656-Пр-У від 27.06.2018 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданого Інспекцією, не виконано (акт № 668-А від 21.08.2019).
У зв`язку з виявленням порушень складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019, в якому зазначено про порушення пп. "а" п. 3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 пп. 3 п. 11 та абз. 4 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, а саме: невиконання обов`язкового для виконання припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 656-Пр-У від 27.06.2018.
У зв`язку з тим, що уповноважений представник ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК та КО" на час підписання акту № 668-А від 21.08.2019, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного контролю та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019, не з`явився, останні направлено на адресу ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК та КО" засобами поштового зв`язку ПАТ "Укрпошта" 23.08.2019 (номер поштового відправлення 6100351925279), що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 23.08.2019.
У протоколі зазначено, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності  відбудеться о 15.00 год. 03.09.2019.
У призначений для розгляду справи час, 03.09.2019, будь-які особи позивача до Інспекції не з`явились.
Постановою Інспекції від 03.09.2019 146/2183/0/250-19-П, за невиконання обов`язкового для виконання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 656-Пр-У від 27.06.2018, ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК та КО" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".
У зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування або його уповноважених представників під час розгляду справи, примірник постанови від 03.09.2019 № 146/2183/0/250-19-П надіслано на адресу позивача 05.09.2019 за № поштового відправлення 6100351975535.
ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК та КО", не погоджуючись із прийнятою вищезазначеною постановою, звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини сторін врегульовані Законом України від 20.05.1999 року № 687-XIV "Про архітектурну діяльність", Законом України від 14.10.1994 року № 208/94-ВР "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 "Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю".
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про основи містобудування" державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.
Згідно з ст. 8 вказаного Закону державне регулювання у сфері містобудування полягає, зокрема, в контролі за дотриманням законодавства у сфері містобудування, державних стандартів і норм, вимог вихідних даних, затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об`єктів, раціональним використанням територіальних і матеріальних ресурсів при проектуванні та будівництві.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.
Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є:
1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;
2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;
3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;
4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;
5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;
6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до п. 11 Порядку посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право:
1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;
2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;
3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень.
4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;
5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкції, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством;
7) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;
8) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Забороняється витребовувати у суб`єктів містобудування інформацію та документи податкової, фінансової звітності щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;
9) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;
10) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;
11) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо - та відеотехніки.
За приписами п. 15 Порядку № 553, форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджуються Мінрегіоном.
Відповідно до п.п. 16, 17 Порядку за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.
У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.
Згідно з п. 18 Порядку № 553 акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.
Виходячи із системного аналізу наведених правових положень, можна дійти висновку про те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та постанова про притягнення до відповідальності суб`єкта містобудівної діяльності.
Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 826/20445/16.
За приписами п. 21 Порядку № 553, якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить в акті відповідний запис. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.
Відповідно до п. 14 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний, зокрема, виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
В ході розгляду справи встановлено, що підставою для притягнення підприємства позивача до відповідальності слугувало невиконання ним вимог припису від 27.06.2018 № 656-Пр-У. 
У вказаному приписі вказувалося про те, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті "Нежитлова будівля літ. "Н-2" по вул . Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)" (акт № 656-А від 27.06.2018), встановлено, що по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042) у 2012 році самочинно збудовано нежитлову будівлю літ. "Н-2", яка має ознаки класу наслідків (відповідальності) (СС-1), без набуття права на виконання будівельних робіт, що в свою чергу, є порушенням вимог ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій" (Закон діяв до 12.03.2011 р.) та на цей час є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 466 від 13.04.2011 р. 
Приписом вимагалося усунути виявлені порушення у строк до 27.08.2018.
Вищезазначені акт №656-А та припис №656-Пр-У від 27.06.2018 року отримані представником ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО", останній не оскаржувався та на час прийняття постанови про накладення штрафу був чинним.
При цьому, акт № 656-А від 27.06.2018 підписаний начальником організаційно - аналітичного відділу ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО", в графі пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу державного контролю та акту, пояснень, зауважень або заперечень немає.
Згідно з п. 7 Порядку № 553 підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Так, відповідно до направлення Інспекції для проведення позапланового заходу від 06.08.2019 № 668-Н, на підставі наказів Інспекції № 1 від 02.01.2019 та № 313 від 06.08.2019, з метою перевірки виконання вимог припису № 656-Пр-У від 27.06.2018, здійснено вихід на об`єкт "Нежитлова будівля літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)" та встановлено наявність нежитлової будівлі літ. "Н-2" на зазначеній земельній ділянці. 
В Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо нежитлової будівлі літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042) відсутня.
До теперішнього часу інформація про виконання вимог припису № 656-Пр-У від 27.06.2018 до Інспекції не надходила.
ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК та КО" (уповноваженою особою) не представлено документів, що підтверджують виконання вимог зазначеного припису.
Отже, вимоги припису № 656-Пр-У від 27.06.2018 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданого Інспекцією, не виконано, про що складено акт № 668-А від 21.08.2019.
У зв`язку з виявленням порушень, складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019, в якому зазначено про порушення пп. "а" п. 3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 пп. 3 п. 11 та абз. 4 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, а саме: невиконання обов`язкового для виконання припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 656-Пр-У від 27.06.2018.
При цьому, колегія суддів зауважує, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції вимоги цього припису також виконані не були, порушення не усунені, що позивачем фактично не заперечується.
В свою чергу, в позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач посилається на порушення процедури розгляду справи про правопорушення відносно Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко".
Проте, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до змісту позовної заяви, 16.08.2019 позивач отримав лист від Інспекції про проведення позапланової перевірки на об`єкті "Нежитлова будівля літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)". 
Копію цього листа від 08.08.2019 № 1900/0/250-19 позивачем додано до позовної заяви.
Як вбачається із зазначеного листа Інспекції, термін перевірки визначено з 08.08.2019 по 21.08.2019.
Таким чином, станом на 16.08.2019 позивач достеменно знав про проведення Інспекцією позапланової перевірки на об`єкті "Нежитлова будівля літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)", однак уповноваженого представника до Інспекції не направив, а також будь-яких документів щодо виконання вимог припису до винесення Інспекцією оскаржуваної постанови не надав.
Посилання в позовній заяві та в апеляційній скарзі на той факт, що з метою проведення перевірки позивачем було виділено уповноваженого представника - начальника відділу Гринь М.М., який з 09.00 до 18.00 годин перебував но об`єктах в зазначений період з метою надання доступу до об`єкту перевірки уповноваженим посадовим особам Інспекції, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки жодних доказів зазначеного факту позивачем до матеріалів справи не надано.
При цьому, позивачем також не надано доказів того, що останній повідомив Інспекцію про представника ПрАТ «КОНЦЕРН АВЕК та КО», який мав забезпечувати участь позивача у проведенні перевірки. 
Обставина, за якою Інспекція мала самостійно дізнатись про те, що такий представник існує і як з ним зв`язатись, взагалі не зазначена.
Окрім того, у зв`язку із можливістю вільного доступу на об`єкт будівництва, акт про недопущення посадових осіб на об`єкт будівництва не складався, оскільки такий доступ був забезпечений, а тому посилання на порушення відповідачем п. 12 Порядку № 553 колегією суддів також не приймаються до уваги.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 244, у разі відмови суб`єкта містобудування в отриманні документів (протокол, постанова та документи, які підтверджують факт правопорушення), які є підставою для притягнення його до відповідальності, документи надсилаються суб`єкту містобудування рекомендованим листом з повідомленням або через електронний кабінет.
У зв`язку з тим, що уповноважений представник ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК та КО" на час підписання акту № 668-А від 21.08.2019, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного контролю та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019, не з`явився, останні направлено на адресу ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК та КО" засобами поштового зв`язку ПАТ "Укрпошта" 23.08.2019 (номер поштового відправлення 6100351925279), що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 23.08.2019.
Відповідно абз. 6 п. 3 Порядку № 244, надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб`єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб`єктом містобудування.
Вказана норма забезпечує неможливість ухилення суб`єкта містобудування від притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, шляхом відмови від отримання документів, які є підставою для притягнення до відповідальності.
Твердження позивача про те, що він не отримував від владного суб`єкта відповідних повідомлень та рішень не може свідчити про вину в цьому органу та протиправність прийнятого рішення.
Так, за статтею 93 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-ІV  місцезнаходженням юридичної особи визначено фактичне місце ведення нею діяльності або розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Відповідно до абзаців 5, 6 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 № 755-IV Єдиний державний  реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована  система  збирання, накопичення, захисту, обліку та надання  інформації про  юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Частина 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлює, що інформація відносно місцезнаходження юридичної особи вноситься до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - ЄДР, на підставі відомостей, які надаються юридичними особами державному реєстратору.
Державні органи використовують інформацію з ЄДР щодо місцезнаходження юридичної особи. В ЄДР також міститься інформація щодо місцезнаходження (місця проживання або іншої адреси), за якою з нею здійснюється зв`язок.
За визначенням абз. 2 п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 р.,  № 270 (далі - Правила) адресат - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ, прізвище, ім`я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні, бланку поштового переказу в спеціально призначеному для цього місці. 
Абзацом 19 цього ж пункту Правил встановлено, що поштова адреса - це адреса відправника та адресата, яка зазначена на поштовому відправленні, бланку поштового переказу у спеціально призначеному для цього місці. 
Водночас, особа, яка є зареєстрованою юридичною чи фізичною особою-підприємцем із зазначеним місцезнаходженням або місцем проживання у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вступає у відносини із контролюючими органами в межах здійснення господарської діяльності й зазначена адреса реєстрації перебуває у публічному доступі.
Отже, саме на цю особу покладається обов`язок щодо організації належного та своєчасного приймання, в тому числі й поштової кореспонденції, за вказаною адресою, яка може містити й кореспонденцію від контролюючих та інших державних органів.
А тому, така неорганізація самостійного або через уповноважену особу отримання поштової кореспонденції не може свідчити про необізнаність у змісті того чи іншого поштового відправлення на його адресу та не може бути приводом для зловживань та подальшої подачі заяв, скарг з метою визнання у подальшому певних рішень протиправними з мотивів такої штучної необізнаності.
Таким чином, це не може бути розцінено як порушення прав такого суб`єкта, оскільки неотриманням поштової кореспонденції така особа самостійно призводить до такої необізнаності та без наявної вини суб`єкта - відправника, в нашому випадку - суб`єкта владних повноважень.
Щодо розгляду справи про правопорушення відносно Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" за відсутності уповноваженого представника позивача, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень Порядку № 244 справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб.
Неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.
В протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019, окрім іншого, зазначено дату та час розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме: 03.09.2019 о 15:00 год.
В свою чергу, у призначений для розгляду справи час, 03.09.2019, будь-які особи Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" до Інспекції не з`явились, що не спростовано і самим позивачем, доказів направлення до Інспекції заяв про відкладення розгляду справи позивачем не надано.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що позивач, будучи обізнаним про проведення Інспекцією перевірки, не вчинив жодних дій, направлених на те, щоб ознайомитись з матеріалами справи, отримати примірник акту перевірки та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, отримати інформацію про розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з урахуванням факту винесення відповідачем припису 27.06.2018 та складанням протоколу про правопорушення у сфері містобудівельної діяльності 21.08.2019.
Отже, встановлені в ході розгляду справи обставини спростовують твердження позивача про необізнаність щодо вчинених владним суб`єктом дій та прийнятих рішень.
Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію, яка викладена в постановах Верховного Суду по справі №201/3017/17 (2-а/201/281/2017) від 07.02.2019, у справі №210/3059/17 (2-а/210/148/17) від 27.02.2019, у справі №400/2866/18 від 08.11.2019, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вищевказані рішення ухвалені за інших фактичних обставин, ніж у цій справі, та стосуються інших правовідносин.
Так, у справі № 201/3017/17 органом державного архітектурно - будівельного контролю перевірка здійснювалась щодо суб`єкта містобудування КП «Дніпроводоканал», а постанова винесена відносно підрядника - ТОВ «Афінацентр», тобто іншого суб`єкта містобудування, і логічно, що останній не був обізнаний про проведення перевірки, розпочатої відносно КП «Дніпроводоканал».
У справі № 210/3059/17 Верховним Судом встановлено, що органом державного архітектурно-будівельного контролю позапланова перевірка здійснювалась відносно суб`єкта містобудування ТОВ «БІМ ЛТД» в присутності уповноваженої особи, проте за результатами позапланової перевірки притягнуто до відповідальності іншу особу (проектувальника) за передання замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства та будівельних норм.
У справі №400/2866/18 судом касаційної інстанції відповідно до фактичних обставин справи встановлено, що посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю позивачу направлялось повідомлення про проведення перевірки засобами поштового зв`язку, однак на адресу, відмінну від адреси, за якою зареєстроване місце проживання позивача. Таким чином, позивач у цій справі не був належним чином повідомлений про проведення позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства.
З огляду на викладене, наведені позивачем висновки Верховного Суду стосуються обставин, відмінних від обставин цієї справи.
Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються, зокрема, виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", мають право від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад.
Відповідно до положень Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244 (далі - Порядок № 244) справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.
Згідно з п. 20 Порядку № 244 за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов: постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; постанову про закриття справи щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
З урахуванням вищезазначених норм законодавства, Начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Гоцуляк Катериною Олександрівною винесено постанову №146/2183/0/250-19-П від 03.09.2019 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, якою  ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" визнано винним у вчиненні правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", а саме: невиконання обов`язкового для виконання припису № 656-Пр-У від 27.06.2018 та накладено штраф у сумі 30105,00 грн.
Відповідно п. 25 Порядку № 244 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку керівникові або уповноваженому представникові суб`єкта містобудування чи надсилається йому поштою або через електронний кабінет, про що робиться відмітка у постанові.
Матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування або його уповноважених представників під час розгляду справи, примірник постанови від 03.09.2019 № 146/2183/0/250-19-П надіслано на адресу позивача 05.09.2019 за № поштового відправлення 6100351975535.
Таким чином, відповідачем дотримано порядок розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та повідомлення позивача про накладення на нього штрафу, а тому посилання позивача на розгляд суб`єктом владних повноважень справи без його належного повідомлення до уваги не приймаються.
Що стосується посилань апелянта на відсутність у приписі № 656-Пр-У переліку заходів, необхідних для вчинення суб`єктом містобудування з метою його виконання, колегія суддів зазначає,  що відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Колегія суддів зазначає, що ані Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", ані Порядок № 553 не містять положень щодо необхідності зазначення в приписі способу виконання його вимог.
Затверджена в установленому порядку форма акту та припису містить графи для заповнення та оформляються за результатами проведеного позапланового заходу.
При цьому, Акт № 656-А від 27.06.2018 містить детальний опис виявлених порушень, а припис № 656-Пр-У від 27.06.2018 року виданий на підставі вказаного акту.
Окрім того, виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод "оцінки справедливості процесу в цілому" не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, "чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий". При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.
За принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Крім того, наявність суто формальних порушень при проведенні перевірки, за наявності доведеного факту вчинення суб`єктом містобудування порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, не може слугувати самостійною правовою підставою для скасування результатів такої в цілому.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 464/7343/17.
Суд також відзначає, що зазначені акт та припис не є предметом спору у цій справі, у зв`язку з чим суд не може їм надавати відповідну юридичну оцінку.
Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції доказів, що свідчать про вчинення позивачем дій на усунення виявлених порушень, зокрема, звернення до Харківської міської ради з заявами щодо узаконення самочинного будівництва, рішень Харківської міської ради від 22.08.2018, від 28.11.2018, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до рішення Харківської міської ради № 1183/18 "Про надання земельних ділянок для експлуатації та обслуговування об`єктів самочинного будівництва" від 22.08.2018 ПрАТ "Концерн АВЕК та КО" дозволено збереження самочинно розпочатого будівництва нежитлових будівель (торгівельного призначення), розташованих по вул . Академіка Павлова, 165-Д (на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136600:09:001:0042 площею 6,1121 га), та змінено вид використання земельної ділянки (кадастровий номер 6310136600:09:001:0042) площею 6,1121 га по вул . Академіка Павлова, 165-Д  на "для завершення будівництва нежитлових будівель торгівельного призначення та подальшої експлуатації та обслуговування об`єктів". Визначено строк завершення будівництва до 22.08.2021. Встановлено, що ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» має звернутись до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення додаткової угоди до договору землі від 14.09.2004 №66163/04 в частині зміни виду використання земельної ділянки (кадастровий номер 6310136600:09:001:0042) та визначення строку завершення будівництва об`єкту.
28.11.2018 Харківською міською радою прийнято рішення № 1297/18 "Про надання дозволу на розроблення  документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів", згідно з яким  ПрАТ "Концерн АВЕК та КО" надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення земельної ділянки площею 6,1121 га (кадастровий номер 6310136600:09:001:0042)  із земель територіальної громади м. Харкова для завершення будівництва нежитлових будівель торгівельного призначення по вул . Академіка Павлова, 165-Д та подальшого їх обслуговування.  
12.02.2019 позивач звернувся до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради з листом, в якому зазначив, що ПрАТ "Концерн АВЕК та КО" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з чим просив погодити акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. До листа позивачем додано проект землеустрою.
25.07.2019 та 08.08.2019 ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» зверталось до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради з повторними заявами щодо розгляду питання підписання акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.
Колегія суддів зазначає, що вищевказані докази не свідчать про виконання вимог припису, з урахуванням такого.
Відповідно до ч.ч.  1, 4 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.
Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. 
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
В ході розгляду справи встановлено, що на виконання вимог припису позивачем повідомлення про початок виконання будівельних робіт не подавалося. 
Крім того, в  Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо нежитлової будівлі літ. "Н-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042 відсутня.
Отже, процедура збереження об`єктів самочинного будівництва відповідно до Порядку збереження не завершена, об`єкт в експлуатацію не введено, державна реєстрація права власності на об`єкт не проведена.
Крім того, в приписі відповідачем зазначено про необхідність повідомлення про його виконання, проте позивачем таких дій не вчинено, доказів на підтвердження виконання припису не надано.
Також, суд зазначає, що жодних доказів зміни стану будівлі позивачем ані під час проведення перевірки, ані в ході судового розгляду справи не надано.
З наведених вище обставин, на які посилається сам апелянт вбачається, що суб`єкту містобудування є зрозумілою суть припису (суть виявлених порушень) та ним вчиняються дії з метою збереження самочинного будівництва, в той же час, вказана обставина не спростовує факту не виконання вимог цього припису, щодо усунення порушення п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 466 від 13.04.2011. 
Крім того, бездіяльність Департаменту земельних відносин Харківської міської ради стосовно розгляду заяв щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення та підписання акту погодження меж земельної ділянки позивачем не оскаржувалась та не є предметом розгляду в межах цієї справи.
Колегія суддів зазначає, що факт не виконання вимог припису позивачем підтверджується актом перевірки, який не містить пояснень, зауважень або заперечень позивача.
З огляду на викладене, позивачем не спростовано факт не виконання припису ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб`єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, як невиконання приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил - у розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи те, що вимоги припису № 656-Пр-У від 27.06.2018 є не виконаними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 146/2183/0/250-19-П від 03.09.2019.
Щодо посилань позивача на приписи ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України, відповідно до яких адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, колегія суддів зауважує на таке.
Приписом про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 656-Пр-У від 27.06.2018, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" зобов`язано позивача усунути допущене порушення у строк до 27.08.2018.
Тобто, датою вчинення та встановлення порушення у сфері містобудівної діяльності, а саме невиконання обов`язкового для виконання припису, є 28.08.2018, а оскаржувану постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності прийнято 03.09.2019.
Таким чином, з моменту виявлення порушення до моменту накладення штрафу дійсно сплинув один рік.
Водночас, стаття 250 ГК України є бланкетною в частині строку застосування і строк в один рік застосовується у разі, коли іншими законами не передбачені інші строки.
Частиною 11 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачено, що штраф може бути накладено на суб`єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.
Відповідно до п. 6 Порядку № 244, штраф за правопорушення може бути накладено на суб`єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення, у зв`язку з чим доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та не приймаються до уваги.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, на виконання вимог ч.2 ст. 77 КАС України, довів повноту та обґрунтованість оскаржуваної постанови.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Стосовно решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні "Петриченко проти України" (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко"  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року по справі № 520/10294/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Зеленський   	
Повний текст постанови складено  01.06.2020 року