УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/2092/19 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С. 
Категорія  ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 березня 2020 року м.Житомир
       Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Руденко М.М., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , представника Опанасюка Є.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.
У  випадку примусового  виконання  постанови, відповідно   до ст. 308 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 штраф  у  подвійному  розмірі в  сумі 20400 грн. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, 09.11.2019 року близько 23:05 год. на автодорозі с. Рогачів - смт. Кам`яний Брід, Баранівського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом «SPARK SP15OR-11», без державного реєстраційного номера, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
Вказує, що він подав клопотання про ознайомлення із матеріалами справи та про зобов`язати представників правоохоронного        органу, що склали протокол про адміністративне правопорушення, надати матеріали справи та ряд пояснень щодо законності дій, переліку спеціальних засобів, що використовувались представниками патрульного екіпажу. Однак, його клопотання було залишено без задоволення, а тому він не мав можливості скористатись правом на судовий захист, оскільки не мав матеріалів справи, крім протоколу.
Також, зазначає, що висновки суду про те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у найближчому закладі охорони здоров`я не відповідають дійсності, оскільки працівники поліції запропонували йому лише пройти тест на місці, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП.
На його думку, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота та нестійка ходьба не підтверджують факту вживання ним алкоголю та відповідно стану сп`яніння, оскільки він повідомляв, що випив пляшку безалкогольного пива. 
Крім цього, вказує, про довідку військово-лікарської комісії №238 від 26.03.2019 року, яка засвідчує про отриману ним травму у виді контузії лівого ока поряд із травмою черепа, що пояснює всі девіантні стани у його поведінці.
Вважає, що суд першої інстанції порушив принцип всебічності та неупередженості судового розгляду.

ОСОБА_1 та його представника Опанасюк Є.М. 24.03.2020 р., в судове засідання не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, про час та місце судового розгляду були повідомлені у судовому засіданні 05.03.2020 р. (а.с. 67-69) під час якого за клопотанням представника було відкладено розгляд справи та надано час для додаткового ознайомлення з матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає за можливе проводити судовий розгляд у їх відсутність. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Опанасюка Є.М. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, від якого останній відмовився, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Крім цього, з письмових пояснень ОСОБА_1 , слідує, що він вину у вчиненні правопорушення визнав та зазначив, що перед тим як сісти за кермо мотоцикла вживав алкогольні напої, просив суворо не карати.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції досліджувався відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який також підтверджує зазначені обставини, а саме те, що водій ОСОБА_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на місці або проїхати у медичний заклад, від чого він відмовився, також йому було роз`яснено його права.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , працівники поліції мали  усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю, нестійка хода) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував механічним транспортним засобом - мотоциклом.

       Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров`я) відмовився.

Зазначені докази, а також відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень при складанні протоколу щодо правомірності дій працівників поліції, спростовують доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи. 

Доводи апелянта про порушення судом принципу всебічності та неупередженості судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

Суд сприяв в реалізації права на захист ОСОБА_1 , тричі відкладав розгляд справи надаючи можливість укласти угоду з адвокатом, ознайомитися з матеріалами справи, надати докази, а тому доводи апеляції про порушення права на захист вважає необґрунтованими. 

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.
За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
       апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук