Ухвала
27 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 205/3332/18
провадження № 61-6512ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1  на заочне рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку спілкування з дитиною,
встановив:
У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив визначити йому час побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих побачень щотижня з 18:00 год. суботи до 18:00 год. неділі за місцем його проживання або перебування та з 17:00 год. середи до 18:00 год. четверга за умови забезпечення позивачем безперешкодного доступу сина до учбового процесу; шляхом особистого спілкування за допомогою мобільного телефону, з використанням інтернет-технологій (скайп, електронна пошта) у будь-який день без обмежень; шляхом особистого спілкування у осінні, зимові, весняні канікули у кількості половини часу дитини протягом канікул безперервно, відповідно до графіку навчального процесу, у літні шкільні канікули - з 15 липня до 15 серпня за його місцем проживання або перебування.
Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська                 від 24 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих побачень щотижня з 18:00 год. суботи до 18:00 год. неділі за місцем проживання або перебування ОСОБА_2 , а також з 17:00 год. середи до 18:00 год. четверга з дотриманням режиму дня дитини. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні   з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб особистого спілкування за допомогою мобільного телефону, а також                          з використанням інтернет-технологій (скайп, електронна пошта) у будь-який день тижня без обмежень, з дотриманням режиму дня дитини. Зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом його особистого спілкування в осінні, весняні, зимові шкільні канікули - у кількості половини часу дитини протягом канікул безперервно, відповідно до графіку навчального процесу, літні шкільні канікули - з 15 липня до 15 серпня за місцем проживання або перебування ОСОБА_2 . Вирішено питання стосовно судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року вказане заочне рішення суду першої інстанції в частині встановлення ОСОБА_2 особистих побачень з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня з 18:00 год. суботи до 18:00 год. неділі за місцем проживання або перебування  ОСОБА_2 , а також з 17:00 год. середи до 18:00 год. четверга з дотриманням режиму дня дитини змінено шляхом встановлення наступного графіку особистих побачень: кожну першу та третю суботу кожного місяця з 18:00 год. суботи до 18:00 год. неділі, кожну другу та четверту середу кожного місяця з 17:00 год. середи до 18:00 год. четверга за місцем проживання або перебування ОСОБА_2 , з дотриманням режиму дня дитини.
В іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року залишено без змін.
01 квітня 2020 року  ОСОБА_1  звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від           03 березня 2020 року у зазначеній вище справі.
У касаційні скарзі заявник посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, викладеному        у постанові Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 809/1092/18.
Крім того,  ОСОБА_1  вказує на порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник зазначає, що підставою касаційного оскарження заочного рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 вересня       2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року є неправильне застосування судами норм права за умови, коли відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати з Ленінського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу № 205/3332/18 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні     з дитиною та встановлення графіку спілкування з дитиною.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до  29 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            С. О. Карпенко
                                                                                                            В. О.  Кузнєцов