У Х В А Л А 
Іменем України
16 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 2-8322/04
провадження № 61-6620 ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2004 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2004 року до повноліття дітей.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, 19 грудня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду                           м. Харкова від 04 серпня 2004 року залишено без руху.
Встановлено ОСОБА_2 строк 10 днів для надання до суду заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних причин пропуску строку та наданням відповідних доказів щодо цього та роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вищевказаних вимог у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.
Відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку залишено без задоволення.
Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова            від 04 серпня 2004 року.
Зобов`язано Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі м. Харкова повернути ОСОБА_2 576,30 грн.
Вилучено з матеріалів справи і повернуто ОСОБА_2 оригінали вказаної квитанції та апеляційної скарги з додатками, долучено до матеріалів справи їх копії.
Судове рішення мотивовано тим, що текст рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 вперше отримав 16 лютого 2005 року, проте з апеляційною скаргою звернувся лише 19 грудня 2019 року, тобто через 14 років, тому підстави для поновлення строку є неповажними. Оскільки клопотання про поновлення строку не містило поважних та обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд застосував положення пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
06 квітня 2020 року до Верховного Суду подана касаційна скарга                      ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 січня            2020 року, в якій скаржник просив скасувати це судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Разом з тим, заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Харківський апеляційний суд прийняв постанову 28 січня 2020 року, повний текст якої було виготовлено в той же день та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі 30 січня 2020 року, тобто останній день оскарження припадав на 28 лютого 2020 року, а зі скаргою ОСОБА_2 звернувся лише                    06 квітня 2020 року.
Скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що 10 березня 2020 року він вже звертався з касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, проте ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2020 року його касаційну скаргу було повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України. Заявник отримав вказану ухвалу 06 квітня 2020 року, що підтверджується копією конверту із штрих-кодом № 0306304251494 та роздруківкою із сайту «Укрпошта». Крім того, як вбачається з наданого заявником конверту із штрих-кодом № 6130112725221 та роздруківкою із сайту «Укрпошта», ухвалу суду апеляційної інстанції від 28 січня 2020 року ОСОБА_2 отримав 07 лютого 2020 року.
Враховуючи те, що вказані скаржником обставини підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Касаційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутній супровідний лист та будь-яке підтвердження, що копія рішення суду першої інстанції направлялася заявнику для відома або його повідомляли належним чином про розгляд справи. Підпис у довідковому листі справи не є підписом  ОСОБА_2 , а також не зрозуміло, що отримано саме копію судового рішення.
Суд апеляційної інстанції не врахував того, що копію рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2004 року отримав представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 27 листопада 2019 року, чим обмежив заявнику доступ до суду.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Згідно із частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Суд апеляційної інстанції врахував вимоги наведених норм закону, перевірив доводи заявника, на які він посилався як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження та, встановивши, що ці підстави є неповажними, оскільки рішення суду першої інстанції було отримано заявником вперше                        16 лютого 2005 року, проте звернувся з апеляційною скаргою через 14 років, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків з огляду на таке.
Питання про поновлення строку для вчинення процесуальної дії вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. 
Обов`язок доказування і подання доказів визначено статтею 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Водночас за змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Ураховуючи те, що апеляційний суд дійшов висновку, що  ОСОБА_2 не надав належних доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а переоцінка наданих суду апеляційної інстанції доказів не належить до компетенції суду касаційної інстанції, Верховний Суд вважає, що відповідні доводи касаційної скарги є необґрунтованими.
Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                            Є. В. Петров
 
                                                                                                            В. М. Сімоненко