ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2020 року 
Київ
справа №826/16196/18
адміністративне провадження №К/9901/1959/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №826/16196/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Літвінової А.В. від 17 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у складі суддів: Карпушової О.В., Губської Л.В., Епель Л.В. від 10 грудня 2019 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) подав до Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 10 липня 2018 року №2343/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 29 травня 2018 року» в частині Державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; зобов`язання Міністерства юстиції України розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 від 29 травня 2018 року в частині оскарження наступних реєстраційних дій:
1) Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; від 14 вересня 2010 року №11741050004005464; ОСОБА_2 ; Виконавчий комітет Вінницької міської ради; зміна складу або інформації про засновників;
2) Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням; від 15 вересня 2010 року №11749990005005464 (11741050003005464); ОСОБА_3 ; Виконавчий комітет Вінницької міської ради;
3) Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; від 17 вересня 2010 року №11741050007005464; ОСОБА_4 ; Виконавчий комітет Вінницької міської ради; зміна складу або інформації про засновників;
4) Заміна свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи в зв`язку з його втратою або пошкодженням; від 20 вересня 2010 року №11741080008005464; ОСОБА_2 ; Виконавчий комітет Вінницької міської ради;
5) Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; від 09 листопада 2010 року №11741050009005464; ОСОБА_4 ; Виконавчий комітет Вінницької міської ради; зміна складу або інформації про засновників;
6) Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи: від 21 травня 2018 року №11741050016005464; ОСОБА_5 ; Комунальне підприємство Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант"; зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників.
2. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, провадження у справі № 826/16196/18 закрито.
3. Не погоджуючись із рішенням суду першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, у якій просив скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.
4. Ухвалою від 27 січня 2020 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі.
5. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2020 року справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач оскаржує дії з приводу вчинення наступних реєстраційних дій:
- від 14 вересня 2010 року №11741050004005464 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведену державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Македонською Світланою Миколаївною;
- від 15 вересня 2010 року №11749990005005464 «Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням», проведену державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінограй Іреною Володимирівною;
- від 17 вересня 2010 року №11741050007005464 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведену державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Кузьміною Оленою Володимирівною;
- від 20 вересня 2010 року №11741080008005464 «Заміна свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи в зв`язку з його втратою або пошкодженням», проведену державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Македонською Світланою Миколаївною;
- від 09 листопада 2010 року №11741050009005464 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведену державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Кузьміною Оленою Володимирівною;
- від 21 травня 2018 року №11741050016005464 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведену державним реєстратором Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Гринчуком Андрієм Петровичем.
7. ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора або територіального органу Міністерства юстиції України від 29 травня 2018 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 червня 2018 року за №17324-33-18, якою просив скасувати зазначені реєстраційні дії. Ці вимоги в скарзі позивач обґрунтовує тим, що був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва», мав частку в розмірі 1,2623% статутного капіталу, пізніше набув права власності на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» в розмірі 70,7621 % статутного капіталу товариства. Оскаржувані реєстраційні дії проведені стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» при наявності заборони суду та на підставі документів, які підписали особи, що не мали на це жодних правових підстав.
8. Отже, спірні правовідносини виникли щодо незгоди ОСОБА_1 з приводу реєстраційних дій, проведених стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва», одним із засновників якого є позивач.
9. Крім того, з матеріалів справи вбачається наявність декількох судових цивільних проваджень щодо корпоративних прав на Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва», учасником в яких є ОСОБА_1 
ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
10. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що скарга на реєстраційні дії подана в строки, визначені чинним законодавством. Зокрема, позивачем зазначено, що Міністерством юстиції України необґрунтовано, з формальних підстав відмовлено у задоволенні скарги від 29 травня 2018 року.
11. Відповідачем подано відзив на позов, в якому наголошено на пропущенні ОСОБА_1 строків подання скарги на проведення реєстраційних дій, які мали місце в 2010 році. Так, відповідну скаргу до Міністерства юстиції України подано позивачем 29 травня 2018 року, матеріали скарги містили документи (копії судових рішень у період з 2009 по 2018 роки, відповідно до яких ОСОБА_1 був стороною по справі), які свідчили про можливість скаржника дізнатися про порушення його прав. Крім того, скарга ОСОБА_6 оформлена без дотримання вимог, визначених частиною 5 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
12. Позивачем подано відповідь на відзив, в якій наголошено на тому, що скаргу до Міністерства юстиції України подано в межах 60 календарних днів з дня, коли скаржник дізнався про порушення його прав, відповідач формально підійшов до оцінки документів, долучених до скарги.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірні правовідносини виникли щодо незгоди позивача з приводу реєстраційних дій, проведених стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва», а тому даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ
14. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки останні дійшли помилкових висновків, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Позивач зазначає, що в своєму позові просив скасувати наказ відповідача від 10 липня 2018 року № 2343/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 29 травня 2018 року» та висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 18 червня 2018 року за результатами розгляду скарги позивача від 29 травня 2018 року та зобов`язати здійснити розгляд скарги, а не як зазначили суди попередніх інстанцій - дії з приводу вчинення реєстраційних дій.  
Таким чином, позивач вважає, що його скарга протиправно не розглянута з формальних підстав.
VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
16. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов таких висновків.
17. Частиною 1 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що   рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.
18. Відповідно до частини 6 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:
1) відмову в задоволенні скарги;
2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: 
а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції; б) проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації; в) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) про усунення порушень, допущених державним реєстратором з визначенням строків виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.
19. Пунктами 1, 8, 9 частини 8 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, зокрема, якщо: скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; закінчився встановлений законом строк подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.
20. Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що даний спір не стосується дотримання визначеної Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 процедури розгляду скарги ОСОБА_1 , оскільки рішення відповідачем  прийнято по суті (відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 ).
21. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
22. Статтею 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
публічно-правовий спір - це спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
23. За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
24. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
25. Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
26. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
27. Виникнення спірних правовідносин у даній справі зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України від 10 липня 2018 року №2343/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 29 травня 2018 року» в частині Державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.
28. У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує невирішений корпоративний спір, у межах якого повинні бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією зміни інформації про засновників та зміною складу підписантів, місцезнаходження юридичної особи тобто позовні вимоги про скасування наказу Міністерства юстиції України є похідними від вимог щодо відновлення порушених корпоративних прав, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача та третіх осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
29. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №805/4506/16-а, від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 12.06.2019 у справі №344/10480/16-а.
30. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
31. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019р. по справі № 826/5562/17 та від 04 червня 2019 року у справі № 826/14015/17.
32. За змістом частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
33. Пунктом 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
34. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, водночас дійшли помилкового висновку про те, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
35. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
36. Відповідно до статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
37. З огляду на викладене, рішення судів попередніх інстанцій у мотивувальній частині підлягають зміні - з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові Верховного Суду та визначити, що даний спір належить розглядати у порядку господарського судочинства.
Керуючись статтями 341, 343, 353, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року змінити - з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові Верховного Суду, та визначити, що даний спір належить розглядати у порядку господарського судочинства.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          І.В. Желєзний
Суддя                                                                                                                            Я.О. Берназюк
Суддя                                                                                                               Н.В. Коваленко