КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

               
 Справа № 22-ц/824/3372/2020                       Головуючий в 1-й інстанції - Притула Н.Г.
             761/4166/19                                                     Доповідач Чобіток А.О.
                                        
                                                           П О С Т А Н О В А
                                                              Іменем України
 
10 березня 2020 року  Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого-судді  -    Чобіток А.О.
суддів    -     Немировської О.В.,  Ящук Т.І.
 
            розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
                                                              у с т а н о в и в:
 
            У  січні 2019 року позивач пред`явив вказаний позов до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь  матеріальну шкоду в розмірі 21 892,90 грн. та 1 500,00 грн. за складання оцінки вартості збитку. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 16.05.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Інфініті», державний номер НОМЕР_1 під керуванням відповідача та «БМВ», державний номер  НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Шевченківського районного суду міста Києва від  03.08.2018 року встановлена вина відповідача в порушенні ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «БМВ», державний номер  НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку становить 21 892,90 грн. Так як цивільна відповідальність відповідача на день пригоди не була застрахована, вінзвернувся до суду з позовом безпосередньо до винуватої особи.
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року позов задоволено Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 21 892 грн.980 коп. та 768,40 грн. судового збору.
 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає,що суд безпідставно виходив з того,що позивачем доведено належними доказами розмір шкоди,спричиненої пошкодженням його автомобіля,внаслідок ДТП,оскільки оцінювач взяв показник оцінки вартості автомобіля з онлайн каталогу «karvеrt» ,який належить приватній компанії,яка займається ІТ бізнесом. Своїми діями позивач лишив відповідача можливості пересвідчитись,що автомобіль не відремонтований, для здійснення оцінки вартості ремонту.
 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги і вважає,що  відповідач не надав доказів на підтвердження своєї незгоди з висновком суб`єкту оціночної діяльності та протягом розгляду справи судом не заявляв клопотань   про проведення експертизи на предмет встановлення вартості збитків ,спричинених пошкодженням автомобіля.
 
Заслухавши доповідь судді,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.
 
Судом першої інстанції встановлено, що  16.05.2018 року об 11 год. 01 хв., відповідач , керуючи автомобілем «Інфініті», державний номер НОМЕР_3 в м.Києві на перехресті вул.Гоголя та вул.Бульварно-Кудрявської, не вірно оцінив дорожню обставновку, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «БМВ», державний номер НОМЕР_2 ,належним позивачу, внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Зазначеними діями відповідач порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
 
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
 
Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 03.08.2018 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст.124 КУпАП.
 
Позивач, звертаючись до суду з позовом просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, яка спричинена йому як власнику автомобіля в розмірі 21 892,90 грн., що підтверджується Звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №29/01-19 складеного 23.01.2019 року ТОВ «Клевер Експерт».
 
            Цивільна відповідальність власника автомобіля «Інфініті», державний номер  НОМЕР_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи позовні вимоги,суд виходив з того,що внаслідок порушень ПДР України  відповідачем був пошкоджений автомобіль позивача, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування в розмірі визначеному Звітом про оцінку вартості матеріального збитку,що становить 21 892,90 грн..
 
Проте колегія суддів не може погодитись з  висновком суду,оскільки до  такого висновку суд прийшов з порушенням норм процесуального та матеріального права,які регулюють правовідносини,що виникли між сторонами.
 
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.
 
Закон № 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).
             Відповідно до ст. 33.1.4. невідкладно,  але не пізніше трьох робочих днів з дня настання   дорожньо-транспортної    пригоди,    письмово   надати страховику,  з яким  укладено  договір  обов`язкового  страхування цивільно-правової   відповідальності   (у  випадках,  передбачених статтею   41   цього   Закону,   -   МТСБУ),   повідомлення    про дорожньо-транспортну  пригоду встановленого МТСБУ зразка,  а також відомості  про місцезнаходження  свого  транспортного  засобу  та пошкодженого майна,  контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з  поважних  причин  не  мав  змоги  виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. 
 
       Статтями 40,40.1,41 зазначеного Закону визначено повноваження МТСБУ,який  є гарантом відшкодування шкоди та передбачено регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ. За рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у томі числі у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
 
        Відповідно до ст. 40.3 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
 
            Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов (ст.38.2 Закону).
 
Аналіз вказаних норм Закону свідчить про те,що для визначення причин та розміру збитків МТСБУ зобов`язане направити аварійного комісара,а право у позивача на самостійне визначення розміру шкоди виникає лише у тому випадку,якщо МТСБУ на протязі десяти днів не направить аварійного комісара.
 
З матеріалів справи вбачається,що на момент дорожньо-транспортної пригоди,внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача,цивільна відповідальність відповідача,власника автомобіля «Інфініті» не була застрахована. 
 
Проте позивач не звернувся з відповідною заявою до МСТСБУ, а пред`явив позов безпосередньо до відповідача, надавши звіт про оцінку вартості матеріального збитку,заподіяного йому як власнику автомобіля,яку було  проведено на його замовлення оцінювачем  ОСОБА_4 ..
 
При цьому відсутні будь-які докази на підтвердження повідомлення відповідача про огляд пошкодженого автомобіля позивача.
 
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки суд при постановленні такого рішення не  керувався Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
 
При цьому колегія суддів керується  правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18).
 
Позивач не скористався правом на отримання страхового відшкодування у строки та в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак, правові підстави для задоволення позову та стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП з відповідача,відсутні.
 
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.
 
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового про відмову в задоволенні позовних вимог з вказаних вище підстав.
 
Відповідно з ч.1 ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь   ОСОБА_1    судовий збір у розмірі 1261,20 грн.
 
Керуючись ст..ст.374,376,381,382,384,389 ЦПК України,-
 
                                                        п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити .
 
Рішення  Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року скасувати.
 
Позов ОСОБА_2 до   ОСОБА_1   про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.
 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь   ОСОБА_1    судовий збір у розмірі 1311,20 грн..
                                                                 
 Стягувач:  ОСОБА_5 - місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 .
 
    Боржник:   ОСОБА_2 - місце проживання: АДРЕСА_2 ,  реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .
 
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до ч. 3 ст.389 ЦПК України  касаційному оскарженню не підлягає.

    Головуючий:                                                          А. О. Чобіток            
 
               Судді:                                                                       О. В. Немировська
 
                                                                                                  Т. І.  Ящук