ПОСТАНОВА
Іменем України

24 квітня 2020 року 
Київ
справа №824/168/19-а
адміністративне провадження №К/9901/20294/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
розглянувши в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, Вижницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року (головуючий суддя            Боднарюк О.В., судді Дембіцький П.Д., Маренич І.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (головуючий суддя Капустинський М.М., судді Моніч Б.С., Охрімчук І.Г.),
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України), в якому з урахуванням заяви про уточнення і збільшення розміру позовних вимог від 01.03.2019 просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ ДФС України від 16.01.2017 №43-о про звільнення його з посади начальника Державної податкової інспекції у Путильському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі - ДПІ у Путильському районі) у зв`язку зі зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності;
- поновити його на посаді начальника ДПІ у Путильському районі;
- зобов`язати ДФС України вжити заходів до його призначення (переведення) за його погодженням на відповідну посаду, яка є рівнозначною посаді начальника ДПІ у Путильському районі;
- стягнути з ДФС України середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.01.2017 по дату винесення рішення (включно), виходячи із середнього заробітку в розмірі 243,09 грн за один робочий день.
2. Позов обґрунтував тим, що його незаконно звільнено з посади у зв`язку зі зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності працівників територіальних органів Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі - ГУ ДФС у Чернівецькій області), оскільки на час попередження про звільнення відповідач не запропонував йому жодної вакантної посади, яку він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації, та не врахував його переважного права на залишення на роботі як такого, що має тривалий стаж роботи в органах державної податкової служби (понад 16 років), високу кваліфікацію (дві вищі освіти) і продуктивність праці. Вважав, що рівнозначною його посаді в реорганізованій установі є посада заступника начальника - начальника Путильського відділення Вижницької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернівецькій області (далі - Путильське відділення Вижницької ОДПІ), яку йому повинні були запропонувати з наступним призначенням або переведенням.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій
3. Справа розглядалася неодноразово.
4. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року позов задоволено: визнано протиправним і скасовано наказ ДФС України від 16.01.2017 №43-о; поновлено ОСОБА_1 на державній службі на посаді заступника начальника - начальника Путильського відділення Вижницької ОДПІ з 19 січня 2017 року; стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.01.2017 по 12.05.2017 у розмірі 18474, 84 грн.
5. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від  06 вересня 2017 року скасовано постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
6. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 18 грудня 2018 року скасував рішення судів обох інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
7. Погодившись із висновком суду першої інстанції щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 з посади, суд касаційної інстанції вважав помилковим поновлення позивача на посаді у Вижницькій ОДПІ, яку він не займав до звільнення.
8. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року, позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано наказ ДФС України від 16.01.2017 №43-о "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на державній службі на посаді начальника ДПІ у Путильському районі з 19 січня 2017 року; стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 126963,47 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
9. При новому розгляді справи суди першої та апеляційної інстанцій дійшли одностайного висновку, що ОСОБА_1 звільнено з порушенням установленої чинним законодавством процедури звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII) і пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), тому позивач підлягає поновленню на попередній роботі, тобто на посаді, з якої його було звільнено. Водночас відсутні підстави для зобов?язання ДФС України вжити певні заходи для працевлаштування позивача, оскільки такі дії відповідач зобов?язаний вчинити в силу вимог трудового законодавства на виконання рішення суду про поновлення на роботі.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
10. У касаційній скарзі ДФС України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин справи, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову повністю.
11. За доводами відповідача, суди попередніх інстанцій, вказуючи на обов?язок ДФС України запропонувати позивачу рівнозначну посаду, не звернули уваги на відсутність у штатному розписі Вижницької ОДПІ посад, які є рівнозначними посаді, яку обіймав позивач. Зокрема, посада начальника ДПІ у Путильському районі належала до 4-ї групи оплати праці, тоді як посада заступника начальника - начальника Путильського відділення Вижницької ОДПІ - до 5-ї. Крім того, судами не враховано права керівника державної установи на формування кадрового складу державного органу з урахуванням професійної підготовки і компетентності державних службовців. Запропонована ОСОБА_1 посада начальника юридичного управління ГУ ДФС у Чернівецькій області відповідала його професійній компетенції з урахуванням трудового стажу. Водночас нетривалий стаж роботи позивача на посаді начальника ДПІ у Путильському районі (з 15.04.2015 по 16.01.2017) не може свідчити про досягнення ним достатнього професійного рівня для зайняття вищої по групі оплати праці та сфері обов?язків посади без проведення конкурсу.
12. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити судові рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.
13. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
14. З 2 листопада 2000 року ОСОБА_1 перебував на державній службі та працював в податкових органах на різних посадах. З 15 квітня 2015 року позивач займав посаду начальника ДПІ у Путильському районі.
15. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 №892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" Державну податкову інспекцію у Вижницькому районі Головного управління ДФС перейменовано на Вижницьку ОДПІ Головного управління ДФС, а ДПІ у Путильському районі Головного управління ДФС і ДПІ у Сторожинецькому районі Головного управління ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Вижницької ОДПІ Головного управління ДФС.
16. З метою реалізації вказаної постанови ДФС України видала накази від 20.01.2016 №52 "Про перейменування окремих територіальних органів ДФС" і від 24.02.2016 №178 "Про реорганізацію деяких територіальних органів ДФС у Чернівецькій області". 
17. 12 квітня 2016 року ГУ ДФС у Чернівецькій області на підставі заяви позивача внесло ДФС України подання №1826/8/24-13-04-12 про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника - начальника Путильського відділення Вижницької ОДПІ, за результатом розгляду якого ДФС України не підтримала кандидатуру ОСОБА_1 для призначення на зазначену посаду, про що повідомила ГУ ДФС у Чернівецькій області листом від 17.05.2016 з проханням надати на розгляд іншу кандидатуру. Як убачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем такого рішення стали результати проведеного добровільного психологічного ітерв?ю з ОСОБА_1 із використанням поліграфу, з урахуванням яких Департамент кадрової політики та роботи з персоналом Головного управління внутрішньої безпеки ДФС України з метою запобігання можливим корупційним правопорушенням не рекомендував здійснювати призначення ОСОБА_1 на вказану посаду.
18. 2 червня 2016 року начальника ДПІ у Путильському районі ОСОБА_1 відповідно до статті 49-2 КЗпП попереджено про вивільнення із займаної посади 3 серпня 2016 року згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП у зв'язку зі зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності працівників територіальних органів ГУ ДФС у Чернівецькій області. У попередженні зазначено, що в територіальних органах ГУ ДФС у Чернівецькій області відсутні вакантні посади номенклатури Голови ДФС України, що передбачають виконання роботи за професією чи спеціальністю, які відповідали б його кваліфікації.
19. Листом від 01.08.2016 №1370/10/24-13-04-18 ГУ ДФС у Чернівецькій області повідомило позивача про те, що у зв`язку із виробничою необхідністю дата можливого звільнення, вказана в попередженні про наступне вивільнення, змінюється з 3 серпня 2016 року на 5 вересня 2016 року.
20. Надалі позивача листами аналогічного змісту кілька разів попереджали про перенесення дати майбутнього звільнення.
21. Листом ГУ ДФС у Чернівецькій області від 29.11.2016 №2207/10/24-13-04-18 позивачу запропоновано вакантну посаду начальника юридичного управління ГУ ДФС у Чернівецькій області, від якої він відмовився.
22. Листом від 06.12.2016 №2242/10/24-13-04-18 позивачу повідомлено, що його буде звільнено не раніше 08 грудня 2016 року.
23. 6 грудня 2016 року ГУ ДФС у Чернівецькій області надіслало на адресу ДФС України лист №6028/8/24-13-04-12 з проханням звільнити ОСОБА_1 з посади начальника ДПІ у Путильському районі згідно з пунктом 1 статті 87 Закону №889-VIII та пунктом 1 статті 40 КЗпП.
24. Наказом ДФС України від 16.01.2017 №43-о "Про звільнення ОСОБА_1 " відповідно до пункту 1 частини першої, частини четвертої статті 87 Закону №889-VІІІ, пункту 1 статті 40 КЗпП припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ДПІ у Путильському районі у зв`язку зі зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності. 
25. Наказом ГУ ДФС у Чернівецькій області від 17.01.2017 №5-о оголошено вказаний наказ ДФС України та датою звільнення ОСОБА_1 вказано вважати 18 січня 2017 року.
V. Позиція Верховного Суду
26. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.
27. Частиною третьою статті 87 цього Закону передбачено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.
28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
29. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП звільнення з підстави, зазначеної у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
30. За правилами статей 42, 49-2 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, переліченим у частині другій статті 42 КЗпП. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. 
31. Верховний Суд України в постанові від 01.04.2015 у справі № 6-40цс15 висловив правову позицію, згідно з якою власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду.
32. Як установлено судами, відповідач в листі-попередженні від 02.06.2016 не запропонував позивачу жодної вакансії, незважаючи на те, що з моменту попередження про наступне вивільнення і до фактичного його звільнення в Головному управлінні ДФС України вакантними залишалася низка керівних посад, в тому числі посада заступника начальника - начальника Путильського відділення Вижницької ОДПІ, яку ОСОБА_1 бажав і міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації і досвіду роботи, про що свідчить також подання ГУ ДФС у Чернівецькій області від 12.04.2016 №1826/8/24-13-04-12 про призначення позивача на цю посаду.
33. Аргументи відповідача з приводу віднесення посади заступника начальника - начальника Путильського відділення Вижницької ОДПІ до 5-ї групи оплати праці, тобто навіть нижчої, ніж за посадою начальника ДПІ у Путильському відділенні, не свідчить про нерівноцінність цих посад, зважаючи на подібність функціональних обов?язків на вказаних керівних посадах і поширення їхньої юрисдикції на одну адміністративно-територіальну одиницю - територію Путильського району.
34. При цьому з урахуванням гарантій прав вивільнюваних працівників, закріплених трудовим законодавством, роботодавець не вправі встановлювати додаткові умови для переведення працівника на іншу роботу (зокрема, умову щодо успішного проходження психологічного інтерв?ю з використанням поліграфа) та відмовляти в погодженні кандидатури такої особи, тобто використовувати процедуру, передбачену при прийнятті на роботу вперше.
35. За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про порушення відповідачем порядку звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VІІІ і пунктом 1 статті 40 КЗпП, що в силу частин першої і другої статті 235 КЗпП є підставою для поновлення його на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
36. Розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідачем не оспорюється.
37. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.
Керуючись статтями 343, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.
2. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
Головуючий:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                           О.В. Кашпур
                                                                                          О.Р. Радишевська