ПОСТАНОВА
Іменем України

10 квітня 2020 року

Київ
справа № 815/852/16
провадження № К/9901/32511/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», треті особи - Публічне акціонерне товариство «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення від 10 грудня 2015 року, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Шляхтицького О.І., Джабурія О.В. Романішина В.Л. від                         20 вересня 2017 року,
          
УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», треті особи -  ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення від 10 грудня 2015 року, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» № 3-ТА від 10 грудня 2015 року в частині визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 , нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме проведення сторнування банківських операцій з перерахуванням коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» № 3-ТА від 10 грудня 2015 року в частині визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме проведення сторнування банківських операцій з перерахуванням коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до презумпції правомірності правочину, всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена Законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину.
Відповідач не надав до суду доказів, які б свідчили, що правочин укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Національна Товарно-сировинна Компанія» є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог                    ОСОБА_1 відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірний правочин є нікчемним, оскільки був укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов`язкова до виконання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від                              20 вересня 2017 та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у ОСОБА_1 у ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» був відкритий картковий рахунок.
2 жовтня 2015 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Національна Товарно-сировинна Компанія» договір безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) № 021015 ПФД.
2 жовтня 2015 року ТОВ «Національна Товарно-сировинна Компанія» перерахувало на картковий рахунок позивача кошти у розмірі 415480,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 106 від 2 жовтня 2015 року.
3 жовтня 2015 року ОСОБА_1 частково зняв кошти зі свого карткового рахунку, після чого операції за платіжною карткою були заблоковані.
2 жовтня 2015 року Правління НБУ прийняло постанову № 665/ БТ «Про віднесення ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» до категорії неплатоспроможних.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015 року № 939 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 28 грудня 2015 року № 241 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку.
10 грудня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» прийнято рішення № 3-ТА про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності, у якій позивач зазначений в переліку осіб до яких застосовано реституцію в ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК».
18 лютого 2016 року позивач отримав від відповідача повідомлення про нікчемність правочину по списанню коштів у загальному розмірі 415480,00 грн. Також в повідомленні зазначено, що позивач повинен повернути ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» 326710,00 грн отриманих шляхом зняття у вигляді готівкових коштів в АТМ та списання на купівлю товарів (послуг) через мережу Інтернет на підставі нікчемних правочинів.       

8. Вважаючи рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» від 10 грудня 2015 року № 3-ТА про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що з аналізу повідомлення розміщеного на офіційному сайті Фонду гарантування від  5 жовтня 2015 року можливо дійти висновку, що процедура виведення ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» з ринку розпочалася Фондом лише з 3 жовтня 2015 року.
Набрання розпорядчими актами НБУ законної сили не має ніякого зв`язку з нікчемністю правочинів відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки положення даної статті містять прив`язку до початку виведення Фондом байку з ринку, а не набрання законної сили постановою Національного банку України. 
Посилання на договір вкладу, на який ніби-то посилався позивач, не відповідають предмету спору, оскільки єдиною позовною вимогою було саме визнання протиправним та скасування наказу № 3-ТА від 10 грудня 2015 року в частині визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 , нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності.

10. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» подано відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року, в якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 

11. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не подано. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

13. Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

14. Підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції до 12 серпня 2015 року, до набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII), яка визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

15. Згідно із частинами 1, 2, 10 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000,00 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

17. Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. 

18. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

19. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення, оформленого повідомленням про нікчемність правочину, уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частина 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «ЗЛАТОБАНК» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку. 

20. Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, № 910/24198/16 від 16 травня 2018 року, № 819/353/16 від 4 липня 2018 року, № 802/8351/16-а від 31 жовтня 2018 року.

21. Оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.

22. Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

23. Отже, встановлена правова природа такого рішення (повідомлення про нікчемність правочину) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності, які не можуть бути розглянуті в судовому порядку.

24. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 822/5803/15.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Згідно зі статтею 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

27. Отже, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року та  постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року у справі № 815/852/16 скасувати, а провадження - закрити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач            Н.В.   Коваленко
судді                                                                                                                 Я.О.   Берназюк  
                                                                                                                 І.В.   Желєзний