ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року	Львів	Справа № 300/2309/19 пров. № А/857/2487/20	

  Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 24 січня 2020 року (рішення ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючого судді Тимощука О.Л., дата складення повного тексту рішення судом не зазначена) у справі № 300/2309/19 за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), суд -  
В С Т А Н О В И В :

 І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
 В листопаді 2019 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області звернулося до суду з позовом, яким просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) ресторанно-готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов`язаних з усуненням порушень законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 24 січня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення експлуатації будівель (споруд, приміщень) ресторанно-готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, наведених в приписі № 181 від 25.10.2019. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що ним укладено із Приватним підприємством "Візир" договір №17 від 29.11.2019 щодо обладнання будівлі блискавкозахистом, згідно із яким, виконавець зобов`язується виконати роботи по грозозахисту, проте, погодні умови в зимовий період виключають небезпеку виникнення блискавок, що дасть змогу закінчити вищевказані роботи і свідчить про відсутність небезпеки виникнення пожежі. Даючи оцінку даному доводу, суд першої інстанції не врахував необхідності часу на проведення робіт з проектування та встановлення блискавкозахисту. Також вказує, що ним подано протоколи випробувань зразків килимового покриття, що підтверджують їх помірно небезпечність щодо токсичності продуктів горіння, помірну димоутворювальну здатність та відповідність групам поширення полум`я РП1, РП2. Позивач жодним чином не спростовує аргументи стосовно вказаних доводів. Стосовно необхідності другого евакуаційного виходу з приміщення мансардного поверху, то зазначає, що даний другий евакуаційний вихід не передбачає одночасного знаходження 50-ти та більше осіб. Крім того, вказує, що позивач не спростував його твердження щодо відсутності загрози саме безпосередньо життю та здоров`ю людей, а не загрози виникнення пожежі. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з підстав, обумовлених  в рішенні суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

 ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
 Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що посадовими особами позивача на підставі наказу т.в.о. начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 23.08.2019 за №264 (а.с.11) та посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 09.10.2019 за №200 (а.с.15) проведено позапланову перевірку ресторанно-готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , щодо додержання вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за результатами якої складено акт від 25.10.2019 за № 247 (а.с.16-23).
Даним актом зафіксовано ряд порушень вимог законодавства, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей, у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, зокрема:
1) дерев`яні конструкції горища будівлі готельного комплексу не оброблені вогнетривким розчином, чим порушено вимоги пункту 2.17 розділу ІІІ наказу МВС від 30.12.2014 за №1417 "Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні";
2) не обладнано будівлю ресторанно-готельного комплексу блискавкозахистом, у відповідності до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд", чим порушено вимоги пункту 2.10 глави 1 розділу IV наказу МВС від 30.12.2014 за №1417 "Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні";
3) відсутній другий евакуаційний вихід з другого поверху ресторанно-готельного комплексу, чим порушено вимоги пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ наказу МВС від 30.12.2014 за №1417 "Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні";
4) допущено застосування горючих килимів та килимових доріжок у коридорі та на сходовій клітці ресторанно-готельного комплексу, чим порушено вимоги пункту 2.28 глави 2 розділу ІІІ наказу МВС від 30.12.2014 за №1417 "Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні";
5) не розміщено на території ресторанно-готельного комплексу пожежного щита, забезпеченого первинними засобами пожежогасіння згідно норм належності, чим порушено вимоги пункту 3.6 глави 3 розділу V наказу МВС від 30.12.2014 за №1417 "Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні".
Акт перевірки підписав та отримав 25.10.2019 ФОП ОСОБА_1 (а.с.23).
За наслідками проведеної перевірки та встановлених порушень відповідачем винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки №181 від 25.10.2019, яким вимагалось у строк до 01.12.2019 (припинення використання килимів та килимових доріжок - негайно) вжити визначених у ньому заходів щодо приведення будівель (споруд) у відповідність до вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки (а.с.24-25). Вказаний припис також підписав та отримав 25.10.2019 ФОП ОСОБА_1 .
Зазначені в акті перевірки від 25.10.2019 за № 247 порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, на думку представника позивача, створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей (як працівникам ресторанно-готельного комплексу, так і іншим громадянам, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі), а саме:
- відсутність інженерного захисту дерев`яних конструкцій горищних приміщень сприятиме швидкому розповсюдженню полум`я по дерев`яних конструкціях, ускладнить гасіння пожежі працівниками об`єкту та підрозділами Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
- відсутність первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників) не дозволить оперативно загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, чим створюється загроза безпеці людей від її небезпечних чинників;
- при загорянні килимових покриттів утворяться токсичні продукти горіння, що в свою чергу може призвести до отруєння та загибелі людей;
- відсутність пожежного щита не дозволить оперативно загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, чим створюється загроза безпеці людей від її небезпечних чинників;
          - відсутність захисних пристроїв (блискавкозахисту) при прямому попаданні блискавки в будівлі (споруди) об`єкту призведе до загорання, а протікання великих імпульсних струмів, призведе до загибелі людей.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент судового розгляду відповідачем зазначені в акті перевірки №247 від 25.10.2019 та приписі №181 від 25.10.2019 порушення в повному обсязі не усунуто, тому суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області підлягає задоволенню шляхом застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення експлуатації будівель (споруд, приміщень) ресторанно-готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, шляхом опечатування вхідних дверей, до повного усунення усіх порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу цивільного захисту України, Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (надалі Закон № 877-V),  Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1417 від 30.12.2014.
Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
У відповідності  до  ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»  державний нагляд (контроль)- діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.
Державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності, що передбачено ч.1  ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Згідно з ч.5  ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відповідно до ч.7  ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»  на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Згідно зі змістом  пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Згідно  до п. 4 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.
На підставі  до  ст. 2 Закону України "Про пожежну безпеку"  забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.
Згідно з приписами п. 1 «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Правилами ч. 1  ст. 64 Кодексу цивільного захисту України  визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в областях.
Згідно з приписами п. 3 «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052  визначено: «Основними завданнями ДСНС є:  реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності:  здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільної о захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб..»
Відповідно до змісту ч.1  ст. 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Частиною 4 статті 4  Закону № 877-V  зазначено, що виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1  статті 70 Кодексу цивільного захисту України  підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є зокрема недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами та нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій.
Відповідно до частини 3  статті 55 Кодексу цивільного захисту України  забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Згідно підпункту 12 частини 1  статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Частиною 2  ст. 68 Кодексу цивільного захисту України  визначено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Частиною другою    статті 70 Кодексу цивільного захисту України    встановлено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Виходячи з вищевикладеного, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.
Підстави для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів передбачені частиною першою    статті 70 Кодексу цивільного захисту України    та полягають у:
1) недотриманні вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;
2) порушенні вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;
3) випуску і реалізації вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;
4) нездійсненні заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;
5) відсутності на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;
6) невідповідності кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;
7) порушенні правил поводження з небезпечними речовинами;
8) відсутності або непридатності до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;
9) відсутності на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовності до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;
10) неготовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;
11) проведенні робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Визначення небезпечного чинника міститься у пункті 26    статті 2 Кодексу цивільного захисту України    та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Відповідачем зміст виявлених        та відображених у акті перевірки порушень не заперечувався.
Як встановлено судом, відповідачем припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки за №223 від 04.10.2019 в повному обсязі не виконано.
З копії акта №15 від 18.12.2019 вбачається, що Приватним підприємством "Пожежна безпека" виконано роботи з поверхневого вогнезахисного просочування дерев`яних конструкцій даху будівлі (в межах горища) для забезпечення І-ї групи вогнезахисної ефективності на об`єкті "Ресторанно-готельний комплекс "ІНФОРМАЦІЯ_1 " на АДРЕСА_1" в період з 01.12.2019 до 18.12.2019 (а.с.71 та зворотна сторона). До вказаного акта представником відповідача долучено також копії ліцензії на право виконання робіт з вогнезахисного обробляння серії АЕ №184147 від 07.12.2012 та сертифікату відповідності на вогнезахисний засіб (а.с.72-73).
Отже, вищевказаними документами підтверджено виконання ФОП ОСОБА_1 виявленого позивачем порушення щодо не оброблення дерев`яних конструкцій горища вогнетривким розчином. Проте, відповідачем не підтверджено усунення інших порушень, описаних у акті перевірки та приписі. 
Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 29 листопада 2019 року укладено договір №17 із Приватним підприємством "Візир", згідно із пунктом 1.1 якого, виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати роботи по грозозахисту (виготовлення проекту в спеціалізованій організації, монтаж та лабораторні випробування) на об`єкті Мотельного комплексу в АДРЕСА_1 (а.с.45-46).
Пунктом 1.2 даного договору також встановлено терміни виконання зазначених робіт: в 90-денний термін після оплати в сумі 50% кошторисної вартості договору. Втім, незважаючи на положення даного пункту, відомості про термін 50-відсоткової оплати кошторисної вартості договору, а також, інформація про загальну суму договору та кінцеві терміни її повної оплати - відсутні. 
За таких умов, враховуючи також відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів щодо фактичної оплати вартості робіт, неможливо встановити реальний строк виконання робіт по встановленню грозозахисту. 
Таким чином, на момент розгляду даної справи порушення, що полягає у відсутності на території комплексу блискавкозахисту відповідачем не усунуто, що свідчить про наявність загрози виникнення пожежі та, як наслідок, загрози життю і здоров`ю людей.
Спростовуючи наявність порушення відповідача стосовно використання килимів та килимових доріжок у коридорі та на сходовій клітці ресторанно-готельного комплексу, відповідачем долучено до матеріалів справи копії протоколів випробувань зразків килимового покриття та висновків санітарно-епідеміологічної експертизи (а.с.50-60).
Згідно із вказаними документами, в результаті проведених випробувань з визначення групи поширення полум`я відповідно до ДСТУ Б В.2.7-70-98 (ГОСТ 30444-97) по зразках килимового покриття "ІТС" виробництва компанії "Balta Industries Nv." (Бельгія) та по зразках тафтингового покриття для підлоги колекції "Carus" виробництва компанії "B.I.G. Floorcoverings N.V." (Бельгія), такі відносяться до матеріалів групи поширення полум`я РП-2 (за пожежно-технічною класифікацією 2.5 ДБН В.1.1-7-2002 "Пожежна безпека об`єктів будівництва" - матеріали, що локально поширюють полум`я; покриття відповідають вимогам діючого санітарного законодавства України і за умови дотримання вимог санітарно-епідеміологічного висновку можуть бути використані в заявленій сфері застосування.
На переконання відповідача, наявність таких протоколів випробувань та висновків санітарно-епідеміологічних експертиз свідчить про відсутність будь-якого порушення законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з боку ФОП ОСОБА_1 . Однак, суд зазначає, що відповідачем до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження використання в ресторанно-готельному комплексі "ІНФОРМАЦІЯ_1" килимів та килимових доріжок саме виробництва компаній "Balta Industries Nv." та "B.I.G. Floorcoverings N.V.", зразки яких підлягали дослідженню, а тому, такі докази жодним чином не підтверджують усунення відповідачем виявленого позивачем порушення.
Також відповідач вказує, що як на момент введення в експлуатацію ресторанно-готельного комплексу, так і на момент проведення перевірки, встановлено пожежний щит із необхідним протипожежним інвентарем, що підтверджується долученою до матеріалів відзиву фотокопією такого щита.
Втім, суд зазначає, що з долученої представником фотокопії не вдається встановити чи розміщений протипожежний щит на території ресторанно-готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1", а також, чи наявний необхідний інвентар (вогнегасники 3 шт., протипожежне покривало 1 шт., багор або лом та гак 2 шт., лопати 2 шт., сокири 2 шт.). Відтак, з огляду на відсутність і будь-яких правовстановлюючих документів, що підтверджували б придбання такого щита відповідачем, сама лише фотокопія із зображенням протипожежного щита, на яку вказує відповідач, не є належним та достовірним доказом в розумінні КАС України, яким би підтверджувалось усунення встановленого позивачем порушення. 
Крім цього, у разі незгоди із виявленими порушеннями чи недостовірністю встановлених позивачем обставин в результаті проведеного позапланового заходу державного  нагляду (контролю), відповідач не позбавлений права оскаржити припис до Державної служби України з надзвичайних ситуацій або до суду, проте таким правом не скористався, а відтак можна дійти висновку, що не заперечував факт встановлених порушень, в тому числі і відсутність пожежного щита та первинних засобів пожежогасіння на момент перевірки.
З приводу виявленого порушення, що полягає у відсутності другого евакуаційного виходу з мансардного поверху ресторанно - готельного комплексу, відповідачем зазначено, що враховуючи неможливість розміщення у приміщенні готелю 50 осіб, з огляду на положення пункту 2.19 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України, необхідності у другому евакуаційному виході немає, а відтак, відсутнє і саме порушення, встановлене за результатом проведення перевірки. Відповідачем зазначено, що план-схема приміщень мансардного поверху вказує на планування 14-ти двомісних номерів, загальна кількість осіб в яких разом з обслуговуючим персоналом не може складати 50 осіб (а.с.49). Однак, апеляційний суд зазначає, що з наявної в матеріалах справи копії плану-схеми мансардного поверху ресторанно-готельного комплексу неможливо встановити точну кількість готельних номерів, технічних приміщень тощо, а також, неможливо встановити кількість гостей, передбачену для проживання у готелі. Тому, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про неможливість розміщення в готельному приміщенні 50 та більше осіб, з огляду на їх необґрунтованість.
Водночас, згідно із приписами пункту 7.2.4 ДБН В.1.1-7:2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва", із будинку, з кожного поверху, протипожежного відсіку, приміщення, а також, частини поверху, відокремленої суцільними стінами (перегородками), слід передбачати не менше двох евакуаційних виходів по самостійних (окремих) шляхах евакуації, які ведуть на зовні. Допускається передбачати один евакуаційний вихід із приміщення з одночасним перебуванням не більше ніж 50 людей, якщо відстань від найвіддаленішої точки підлоги до зазначеного виходу не перевищує 25 метрів.
Відповідачем будь-яких пояснень з цього приводу не зазначено, натомість, із плану-схеми вбачається, що загальна довжина від виходу до найвіддаленішої точки приміщення значно перевищує 25 м. Таким чином, відповідачем не підтверджено жодними письмовими доказами відсутності підстав для передбачення на мансардному поверсі комплексу другого евакуаційного виходу.
Враховуючи наведені обставини, судом встановлено, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не усунено усіх виявлених позивачем під час проведення позапланового заходу контролю порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Так, не усунутими на момент розгляду справи залишаються такі порушення:
- не обладнано будівлю ресторанно-готельного комплексу блискавкозахистом, у відповідності до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд";
- відсутній другий евакуаційний вихід з другого поверху ресторанно-готельного комплексу;
- допущено застосування горючих килимів та килимових доріжок у коридорі та на сходовій клітці ресторанно-готельного комплексу;
- не підтверджено розміщення на території ресторанно-готельного комплексу пожежного щита, забезпеченого первинними засобами пожежогасіння згідно норм належності.
Наявність таких недоліків не дозволить оперативно загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, при загорянні килимових покриттів утворяться токсичні продукти горіння, відсутність блискавкозахисту при прямому попаданні блискавки в будівлі (споруди) об`єкту призведе до загорання, що в результаті призведе до отруєння та загибелі людей.
Крім того, слід зазначити, що згідно із копією акта від 25.10.2019 №247, а також припису від 25.10.2019 № 181, ФОП ОСОБА_1 ознайомився із усіма виявленими порушеннями законодавства, узгодив із контролюючим органом кінцеві терміни усунення усіх недоліків та зобов`язався подати позивачу план заходів, спрямованих на виконання припису, що підтверджується власним підписом відповідача на вказаних документах. При цьому, жодних зауважень чи заперечень з приводу результатів проведеної перевірки ні акт, ні припис не містять. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на момент розгляду справи відповідачем зазначені в акті перевірки № 247 від 25.10.2019 та приписі №181 від 25.10.2019 порушення не усунуто.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виявлені у відповідача порушення у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб, що зафіксовані у названому акті перевірки в їх сукупності можуть кваліфікуватись як такі, що створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, оскільки можуть призвести до        займання та розповсюдження вогню, що в свою чергу ставить під загрозу життя людей.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для вжиття заходів реагування.
Відповідно до ч. 2  ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище,  висновків суду першої інстанції не спростовують.
Стосовно ж поданого відповідачем клопотання про долучення додаткових доказів, то надані суду копії: посвідчення на проведення перевірки, акту перевірки від 20.03.2020 року, наказ №01-20 від 08.01.2020 року, робочий проект, доводів позивача та висновків суду першої інстанції не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії таких заходів реагування залежить безпосередньо від факту усунення ФОП ОСОБА_1 виявлених порушень. Під час дії застосованих заходів реагування ФОП ОСОБА_1  повинен мати фізичну можливість  усунути виявлені недоліки. Відтак, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення суб`єктом господарювання виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті будівництва.
Натомість, вжитий судом першої інстанції захід реагування шляхом опечатування вхідних дверей  ресторанно-готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є фактичною перешкодою для виконання ФОП ОСОБА_1 припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки №181 від 25.10.2019 року.
За наведених обставин, керуючись ч.4 ст. 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині, яка стосується вжиття заходів реагування, виклавши її в такій редакції: «Застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) ресторанно-готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до усунення ФОП ОСОБА_1 виявлених порушень законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, наведених в приписі №181 від 25.10.2019 року».
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,     
                              
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Змінити резолютивну частину рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 24 січня 2020 року у справі № 300/2309/19 в частині, яка   стосується вжиття заходів реагування, виклавши її в такій редакції: «Застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) ресторанно-готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , Івано-Франківська область до усунення ФОП ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 , адресавул . АДРЕСА_3 ) виявлених порушень законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, наведених в приписі № 181 від 25.10.2019 року».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Повне судове рішення складено 02 квітня 2020 року.