Ухвала
 
29 квітня 2020року
м. Київ
справа № 453/1448/15-ц
провадження № 61-37951св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Славська селищна рада Сколівського району Львівської області, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 травня        2018 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Ванівського О. М., Шандри М. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області (далі - Славська селищна рада), ОСОБА_2 про скасування рішення селищної ради, державного акта про право власності на земельну ділянку, визнання права приватної власності.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що Славська селищна рада неправомірно передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,05 га, оскільки відповідно до частини 4 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Цільовим призначенням виділеної земельної ділянки є будівництво та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 , проте ОСОБА_2 належить лише 1/2 частини цього будинку.
 
Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просив скасувати рішення 19 сесії 6 демократичного скликання Славської селищної ради від 22 березня 2012 року № 907, про скасування державного акта від 22 серпня     2012 року серії ЯМ № 037584 на право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер 4624555700:01:008:0283, розташовану на                   АДРЕСА_1 , цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий ОСОБА_2 , визнати право приватної власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,06 га, розташовану на          АДРЕСА_1 , цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та про визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку та відповідну частину господарських будівель та споруд, розташованого за вказаною адресою у порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 04 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частини будинку та відповідну частину господарських будівель та споруд, розташованого на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті його батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Скасовано рішення 19 сесії                   6 демократичного скликання Славської селищної ради від 22 березня 2012 року      № 907. Скасовано державний акт від 22 серпня 2012 року серії ЯМ № 037584 на право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер 4624555700:01:008:0283, розташовану на АДРЕСА_1 , цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий       ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,06 га, розташовану на АДРЕСА_1 , цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 , будучи власником 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , має право на земельну ділянку, надану для обслуговування цього житлового будинку, пропорційно до своєї частки у праві власності вказаного жилого будинку. Позивач фактично був позбавлений можливості на звернення до органу місцевого самоврядування - Славської селищної ради із заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки, пропорційної до його частки у будинку, оскільки із 0,06 га, відведених для обслуговування зазначеного житлового будинку, 0,05 га належали на той час на праві приватної власності ОСОБА_2 . Крім того, неможливість використання позивачем спірної земельної ділянки підтверджується рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 10 липня 2014 року у справі № 453/680/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,05 га.
 
Постановою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову  ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що оскаржуваним рішенням та державним актом на земельну ділянку відповідача порушуються права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою та неможливості у встановлений законом спосіб успадкувати 1/2 частини спадкового майна після смерті батька. Тобто, відсутні докази порушення відповідачем прав позивача.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою судді Верховного Суду ОСОБА_5 від 04 липня 2018 року відкрито провадження у справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
31 липня 2018 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду       від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», вирішено здійснити перерозподіл справ, у яких касаційні скарги подані до Верховного Суду у 2017-2018 роках.
 
На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Ступак О. В.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У червні 2018 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Львівської області               від 22 травня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що у свідоцтві про право на спадщину за законом, видану ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті батька, зазначено, що спадщина на 1/2 частини житлового будинку залишається відкритою для ОСОБА_1 28 квітня 2014 року ОСОБА_1 звертався у Сколівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, оскільки у розумінні статті 549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину так як проживав із своїм батьком, про що свідчить довідка селищної ради. Проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи для прийняття спадщини. Судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б могли вказувати на те, що покійний ОСОБА_4 набув у власність чи користувався спірною земельною ділянкою 0,174 га на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Спірна земельна ділянка площею 0,174 га належала до земель Славської селищної ради та була надана ОСОБА_4 в користування. Після смерті ОСОБА_4 , Славська селищна рада розпорядилась, зокрема, із земельної ділянки передати ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 (рішення Славської селищної ради від 22 березня 2012 року № 907), а ОСОБА_1 надати дозвіл на складання проекту забудови та проекту відведення такої під будівництво житлового будинку із земель громадської та житлової забудови по АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що при винесенні рішення № 907 Славською селищною радою не було враховано, що така передається для обслуговування лише 1/2 частини успадкованого ним житлового будинку АДРЕСА_1 , залишились лише 0,024 га із зазначеної загальної площі земельної ділянки, які б могли бути передані ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування 1/2 частини спірного житлового будинку яка йому належить як спадкоємцю після смерті батька - ОСОБА_4 . 
 
У серпні 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що позивач не надав суду доказів, що підтверджують вступ в управління спадковим майном у шестимісячний строк із моменту відкриття спадщини. Чинним земельним законодавством не передбачено право на набуття у власність земельної ділянки на підставі судового рішення. 
 
У квітні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав до суду клопотання про закриття касаційного провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 29/19. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
 
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
 
Частиною першою статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
 
Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 ЦК України).
 
Матеріали касаційного провадження не містять інформації про спадкоємців     ОСОБА_1 .
 
Таким чином, лише зі спливом шестимісячного строку, передбаченого статтею 1270 ЦК України, у суду буде можливість встановити коло спадкоємців, у яких виникло право на спадкування після померлого  ОСОБА_1 .
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктами 1, 3 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.
 
Оскільки правовідносини, з яких виник спір, допускають правонаступництво, касаційне провадження у справі підлягає зупиненню до вирішення питання про залучення до участі у справі спадкоємців позивача  ОСОБА_1 .
 
Отже, правові підстави для закриття провадження у справі відсутні.
 
Разом із тим суд вважає за необхідне у порядку забезпечення касаційного розгляду справи витребувати інформацію щодо спадкової справи померлого ОСОБА_1  у відповідних органів за останнім місцем його проживання.
 
Керуючись частиною четвертою статті 183, пунктом 1 частини першої статті 251, пунктом 1 частини першої статті 253 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області та ОСОБА_2 про скасування рішення селищної ради, державного акта про право власності на земельну ділянку, визнання права приватної власності, за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2018року зупинити до вирішення питання про залучення до участі у справі правонаступників  ОСОБА_1 .
 
Витребувати із Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області інформацію про те, чи заводилась спадкова справа щодо спадкового майна померлого ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), і у разі, якщо заводилась, - надіслати на адресу суду засвідчену копію спадкової справи.
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про закриття провадження у справі відмовити.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         О. В. Ступак
 
                                                                                                  І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                           Г. І. Усик