П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  824/585/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Боднарюк О.В.
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
22 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Мацького Є.М.  Смілянця Е. С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,
представниці позивачки: Антіпової Ю.С., 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС  України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС  України у Чернівецькій області про визнання протиправним і скасування рішень ГУДФС у Чернівецькій області №0123155404/1 від 13.12.2018 року про нарахування штрафних санкцій в сумі 3066,42 грн та  №0046345607 від 15.04.2019 року про нарахування   штрафних санкцій в сумі 8283,27 грн, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС  України у Чернівецькій області про визнання протиправним і скасування рішення уповноваженої особи ГУДФС у Чернівецькій області Світового А.І. за № 0123155404/1 від 13.12.2018 року про нарахування штрафних санкцій в сумі 3066,42 грн за несплату (неперерахування)  або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в т.ч. штраф в сумі 893,13 грн та пені в сумі 2173,29 грн за період з 20.10.2015 року до 12.07.2018 року; визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи ГУ ДФС у Чернівецькій області Світового А.І. за   №0046345607 від 15.04.2019 року про нарахування штрафних санкцій в сумі 8283,27 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в т.ч. штраф у сумі 3098,58 грн та пені в сумі 5184,69 грн за період з 20.07.2016 року до 13.02.2019 року.
Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що єдиний внесок за 3-4 квартали 2015 року, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік та 1 квартал 2019 року сплачено на відповідний рахунок з порушенням строку, встановленого законом. 
Позивачка у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти її доводів і зазначила, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представниця позивачки в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної – особи підприємця ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 05.04.2004 року, номер запису про державну реєстрацію 20380170000014513 (а.с.26). 
Позивачка є платником єдиного соціального внеску та перебуває на обліку у відповідача.
13.12.2018  року відповідачем винесено рішення № 0123125404/1 про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій та нарахування пені на суму 3066,42 грн. за несплату/неперерахування або несвоєчасну сплату/несвоєчасне перерахування єдиного внеску за період з 20.10.2015 року до 12.07.2018 року (а.с.20).
13.02.2019  року   позивачка оскаржила вказане рішення до ДФС України (а.с. 15-18).
20.03.2019 року ДФС України прийняло рішення № 13035/6/99-99-11-05-02-25 про результати розгляду скарги, відповідно до якого оскаржуване рішення  винесено на виконання рішення ДФС про результати  розгляду скарги від 26.12.2018 № 19229/Д/99-99-11-05-02-25, яким скасовано рішення про застосування  штрафних санкцій та нарахування пені за  несплату (неперерахування) або  несвоєчасну  сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01.10.2018 року № 0123155404 ГУ ДФС у Чернівецькій області, зобов`язано винести та направити скаржнику нове рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, скарга не підлягає повторному розгляду Державною фіскальною службою України. (а.с.12-13)  
15.04.2019  року відповідачем винесено рішення № 0046345607 про застосування до ОСОБА_1  штрафних санкцій та нарахування пені на суму 8283,27 грн. за несплату/неперерахування або несвоєчасну сплату/несвоєчасне перерахування єдиного внеску за період з 20.07.2016 року по 13.02.2019 року (а.с.10).
Не погодившись з рішеннями відповідача щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату/неперерахування або несвоєчасну сплату/несвоєчасне перерахування єдиного внеску, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  факт сплати позивачем сум єдиного соціального внеску на інший рахунок ГУ ДКСУ 3719 не може бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідні кошти були сплачені позивачем у повному обсязі та своєчасно, і зараховані до Державного бюджету.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі – Закон № 2464-VІ).
Згідно з п. 1 ч.2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.
Згідно з абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
П. 1 ч.10 ст.9 Закону № 2464-VI встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Відповідно до ч.2 ст.25 Закону  № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
П. 6 ч.1 ст. 1 Закону № 2464-VI встановлено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з ч.ч.3-4 ст.25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Таким чином, Закон № 2464-VI передбачає відповідальність  у разі  невиконання платником єдиного внеску обов`язку зі сплати сум внеску у встановлені законом строки.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до типового договору №287/1424129100317 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування від 09.09.2014 року  (а.с. 23-25), зазначено розрахунковий рахунок - НОМЕР_1 (а.с. 23-25).
Відповідно до платіжних доручень № 304 від 13.10.2015 року, № 328 від 17.11.2015 року, № 339 від 14.12.2015 року, № 352 від 06.01.2016  року, № 371 від 18.02.2016 року, № 378 від 17.03.2016 року, № 391 від 18.04.2016 року,  № 405 від 17.05.2016 року, № 413 від 17.06.2016 року, № 425 від 14.07.2016 року, № 438 від 15.08.2016 року, № 443 від 14.09.2016 року, № 457 від 17.10.2016 року, № 474 від 14.11.2016 року, № 490 від 15.12.2016 року, № 498 від 10.01.2017 року, № 513 від 15.02.2017 року,  № 525 від 15.03.2017 року, № 538 від 11.04.2017 року, № 550 від 16.05.2017 року, № 560 від 15.06.2017 року, № 561 від 15.06.2017 рік, № 590 від 10.08.2017 року, № 606 від 12.09.2017 року, № 617 від 17.10.2017 року, № 628 від 10.11.2017 року, № 637 від 13.12.2017 року, № 651 від 10.01.2018 року, № 666 від 14.02.2018 року, № 681 від 14.03.2018 року, № 691 від 10.04.2018 року,  № 699 від 15.05.2018 року, № 712 від 14.06.2018 року (а.с.81 - 116) ОСОБА_1 сплачувала єдиний соціальний внесок на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 .
При цьому в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про зміну номера розрахункового рахунку.
Після виявлення помилки позивачка подала заяву про перерахунок коштів від 12.07.2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 просить перерахувати надміру або помилково сплачені кошти в сумі 16340,94 грн з рахунка № НОМЕР_2 , відкритого ГУ ДКСУ у Чернівецькому області на рахунок № НОМЕР_3 , як  помилково сплачені (а.с.55).
Відповідно до п. 3 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 16 січня 2016 року № 6, помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного платника.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суми ЄСВ   були сплачені позивачкою своєчасно.
При цьому штрафні санкції, передбачені ст.25 Закону  № 2464-VI, застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених суми єдиного внеску на невідповідний рахунок 3719.
Отже, помилка при зазначенні невідповідного рахунку 3719, не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ, оскільки відповідно до платіжних доручень (а.с.81 - 116) кошти зі сплати ЄСВ були сплачені ОСОБА_1 у повному обсязі та своєчасно, і зараховані до Державного бюджету.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №813/1008/16, розглядаючи спір, що виник в аналогічних правовідносинах, дійшов висновку про те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, тому дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.
В постанові від 20 лютого 2020 року у справі №816/591/16 Верховний Суд зазначив про те, що  факт сплати позивачем сум єдиного соціального внеску на інший рахунок ГУДКСУ не може бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідні кошти були сплачені Товариством та зараховані до Державного бюджету. Невідображення, у зв`язку з цим,  факту сплати сум ЄСВ у інтегрованій картці платника, що ведеться у Центральному офісі з обслуговування великих платників, саме по собі, не може бути підставою для накладення на платника штрафу та нарахування пені. 
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року слід залишити без змін.    
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС  України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі  29 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Смілянець Е. С.