ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 лютого 2020 року 	м.Дніпро	справа № 160/7602/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,    
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                  10 жовтня 2019 року у справі № 160/7602/19  (суддя Голобутовський Р.З., справа розглянута в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач) про нарахування податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, від 14.09.2018 року:  № 000112513090436 на суму 31357,29 грн., № 000112613090436 на суму  46816,97 грн., № 000112713090436 на суму 8221,88 грн., № 000112813090436 на суму 47033,47 грн., № 000112913090436 на суму 8856,60 грн., № 000113013090436 на суму 2652,05 грн., № 000113113090436 на суму 8832,01 грн., № 000113213090436 на суму 8433,46 грн., № 000113313090436 на суму 8236,64 грн., № 000113413090436 на суму 32720,21 грн., № 000113513090436 на суму 1751,63 грн., № 000113613090436 на суму 615,04 грн., № 000113713090436 на суму 679,00 грн., № 000113813090436 на суму 679,00 грн., № 000113913090436 на суму 1815,60 грн., № 000114113090436 на суму 762,65 грн., № 000114213090436 на суму 669,17 грн. .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено у повному обсязі. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову.
Позивач вважає, що контролюючим органом безпідставно визначено позивачу зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 ст.266 ПК України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.  Об`єкти нерухомості, власником яких є позивач, не є об`єктами оподаткування відповідно до пп. “ґ” пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки є непридатними для проживання та задоволення власних потреб.
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався. 
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 на праві власності належать об`єкти нежитлової нерухомості: нежитлові розміщення літ. А-22, А2-1 у цокольному поверсі частина нежитлового приміщення № 7001 поз. 1-18 загальною площею 955,9 кв.м., літ. А-22, А2-1 у підвалі частина нежитлового приміщення № 7001 поз. 19-34 загальною площею 650,5 кв.м., літ. А-22, А2-1 на другому поверсі нежитлове приміщення                № 2001 поз. 1-14, загальною площею 951,5 кв.м., літ. А1-6 – нежитлові приміщення № 2002, 3002, 4006, 5002, 6002, 7002, № VIII, розташовані на першому, другому, третьому, четвертому, п`ятому, шостому поверсі та надбудові, загальною площею 954,9 кв.м, в будинку за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 3.
Позивач не спростовує цих обставин та проти них не заперечує.
14.09.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області були винесені податкові повідомлення-рішення: № 000112513090436 на суму 31357,29 грн., № 000112613090436 на суму 46816,97 грн., № 000112713090436 на суму 8221,88 грн., № 000112813090436 на суму 47033,47 грн., № 000112913090436 на суму 8856,60 грн., № 000113013090436 на суму 2652,05 грн., № 000113113090436 на суму 8832,01 грн., № 000113213090436 на суму 8433,46 грн., № 000113313090436 на суму 8236,64 грн., № 000113413090436 на суму 32720,21 грн., № 000113513090436 на суму 1751,63 грн., № 000113613090436 на суму 615,04 грн., № 000113713090436 на суму 679,00 грн., № 000113813090436 на суму 679,00 грн., № 000113913090436 на суму 1815,60 грн., № 000114113090436 на суму 762,65 грн., № 000114213090436 на суму 669,17 грн., якими нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
Позивач, вважаючи, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення  протиправними звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем на підтвердження факту непридатності нерухомого майна для проживання не надано жодного належного та допустимого доказу, як і доказів що безперечно підтверджували б непридатність такого майна до використання.
Колегія суддів  погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
З 01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №71-VIІI "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статті 266 Податкового кодексу України, введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.1, пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).
Згідно з пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України до об`єктів нежитлової нерухомості відносяться будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі.
Спірним питанням у межах  правовідносин, що виникли між сторонами, є встановлення того, чи є нерухоме майно, що належить позивачу, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Вичерпний перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування зазначеним податком, наведено у підпункті   266.2.2   пункту   266.2   статті   266 ПК України.
Зокрема, підпунктом “ґ” зазначеної норми   ПК України, до таких об`єктів належить, житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.
Позивач наполягає, що нерухоме майно, яке перебуває у його власності, не є об`єктом оподаткування відповідно до п “ґ” підпункту   266.2.2   пункту   266.2   статті   266 ПК України.
Проте, жодних доказів на підтвердження того, що нерухоме майно, що належить йому на праві власності: нежитлові розміщення літ. А-22, А2-1 у цокольному поверсі частина нежитлового приміщення № 7001 поз. 1-18 загальною площею 955,9 кв.м., літ. А-22, А2-1 у підвалі частина нежитлового приміщення № 7001 поз. 19-34 загальною площею 650,5 кв.м., літ. А-22, А2-1 на другому поверсі нежитлове приміщення № 2001 поз. 1-14, загальною площею 951,5 кв.м., літ. А1-6  нежитлові приміщення № 2002, 3002, 4006, 5002, 6002, 7002,          № VIII, розташовані на першому, другому, третьому, четвертому, п`ятому, шостому поверсі та надбудові, загальною площею 954,9 кв.м, в будинку за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького,3, підпадає під ознаки об`єктів, наведені в п “ґ” підпункту 266.2.2 пункту   266.2   статті   266 ПК України, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав.
Посилання позивача на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2018 року у справі №201/17321/17 безпідставні, оскільки обставини, які встановлювалися судом під час розгляду справи, носять інший характер, та судом не встановлювався факт віднесення об`єктів нерухомості, що перебувають  у власності позивача, до категорії житлової нерухомості непридатної для проживання, у тому числі у зв`язку з її аварійним станом.
На думку колегії судів, за відсутності доказів того, що об`єкти нерухомості, що перебувають у власності позивача, є житловою нерухомістю непридатною для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, підстави для застосування у спірних відносинах положень  п“ґ” пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України також відсутні. Позивач не звільняється від визначеного чинним законодавством обов`язку сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Прийняті відповідачем у відношенні ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства і підстави для їх скасування відсутні. 
Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи позивача, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для  його скасування відсутні.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня                   2019 року у справі № 160/7602/19 - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду в порядку та строки, передбачені ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак