Постанова
Іменем України
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-638/11
 
провадження № 61-17607св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,
 
учасники справи:
 
заявник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
заінтересовані особи:  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,
 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Лисенка П. П., Галущенка О. І.,                     Серебрякової Т. В.,
 
ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання.
 
В обґрунтування заяви банк посилався на те, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення був задоволений.
 
Рішення набрало законної сили і мало б виконуватися добровільно, чи примусово.
 
12 листопада 2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2/1414/116/2012 щодо виселення відповідачів, який виконано, а провадження закінчено, про що 29 жовтня 2015 року видано відповідну постанову.
 
При підготовці документів про звернення стягнення на квартиру, для їх направлення до органів державної виконавчої служби, виконавчий лист було втрачено, а пошукові дії на його виявлення, не призвели до позитивного результату.
 
Посилаючись на викладені обставини, заявник просив видати дублікат зазначеного виконавчого листа та поновити пропущений строк на його пред`явлення для примусового виконання. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Корабельний районний суд міста Миколаєва ухвалою від 27 листопада 2018 року заяву задовольнив. Видав дублікат виконавчого документу на виконання заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 грудня           2012 року та поновив строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
 
Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що існують передбачені законом підстави для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Миколаївський апеляційний суд постановою від 03 вересня 2019 року ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що  видача дубліката виконавчого листа не є обов`язком суду. Під час вирішення такого питання суд має визначити стан виконання судового рішення, тобто встановити, чи воно вже виконано, або що строк для пред`явлення виконавчого листа не закінчився, крім того, суд має перевірити підстави, покладені в обґрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого листа, зокрема, обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа. Банк не надав доказів втрати ним виконавчого документу та не навів поважних причин для поновлення строку для його пред`явлення до виконання.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені аргументи 
 
У касаційній скарзі, поданій 28 вересня 2019 року до Верховного Суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить постанову Миколаївського апеляційного суду                            від 03 вересня 2019 року скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною постановою суд апеляційної інстанції позбавляє банк права на виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Невиконання судового рішення та, відповідно, фактичне звільнення відповідача від зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, тягне за собою загрозу для можливості повернення банком залучених коштів вкладникам, а також ставить під загрозу репутацію банку, що перешкоджає стабільній його роботі, обмежує права та порушує майнові інтереси позивача. 
Оскаржуваною постановою суд ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в частині видачі дублікату виконавчого листа, витребувано її матеріали з Корабельного районного суду м. Миколаєва.
 
17 жовтня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи встановлені судами 
Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17 листопада              2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2012 року, задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк». Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом продажу його ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з правом отримання: витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, із встановленням початкової ціни для її реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом), для задоволення вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором                            від 07 грудня 2006 року № NKTGGK09440014 на загальну суму - 422 488,16 грн, що є еквівалентом 53 547,29 дол. США; виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 2009 року народження, з указаної квартири, без надання їм іншого жилого приміщення; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1 700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.
Після набрання вказаним рішенням законної сили 12 листопада 2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий документ                   № 2/1414/116/2012 р., що стосувався лише виселення відповідачів зі спірної квартири.
Постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 29 жовтня 2015 року виконавче провадження закінчено, з підстав фактичного виконання боржниками рішення суду про їх виселення.
Банк не вчиняв будь яких дій на виконання рішення в частині звернення стягнення на іпотечну квартиру, а у листопаді 2018 року звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчих документів у справі № 2-638/2011 та поновлення строку для пред`явлення до виконання вказаних виконавчих документів, посилаючись на втрату оригіналу виконавчих документів.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального 
права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Предметом касаційного перегляду є постанова Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»                    від 02 червня 2016 року N 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
 
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Апеляційний суд встановив, що заявник не надав належних та допустимих доказів про втрату оригіналу виконавчого листа. При цьому строк, встановлений для пред`явлення виконавчого листа до виконання, сплив, і поважних причин для його поновлення немає.   
 
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
 
Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові                     від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19).
 
За таких обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа.    
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують правильність рішення апеляційного суду, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
 
Суд касаційної інстанції наголошує, що в силу статті 400 ЦПК України Верховний Суд не здійснює переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, оскільки повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.
 
Відповідно  до  частини  третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції 
залишає  касаційну  скаргу  без  задоволення,  а  рішення  без змін, якщо відсутні 
підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги  без  задоволення, а постанови Миколаївського апеляційного суду                   від 03 вересня 2019 року в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа - без змін. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  Акціонерного товариства  Комерційного  банку  «ПРИВАТБАНК»       
залишити без задоволення.
 
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в частині відмови в задоволенні заяви Акціонерного товариства  Комерційного  банку  «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого листа залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                А. Ю. Зайцев
                                                                                                            
                                                                                                            Є. В. Коротенко
 
                                                                                                            В. П. Курило