Справа № 462/5504/17                        Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О. 
Провадження № 22-ц/811/3189/19                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 січня 2020 року                                                                                         м.Львів

Справа № 462/5504/179
       Провадження № 22ц/811/3189/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби  по Холодногірському  та Новобаварському  районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області
на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 21 серпня 2019 року у складі судді Боровкова Д.О. 
у справі         
за скаргою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб: Державного підприємства «Технологічне бюро електроапаратури», Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та клопотання про поновлення строку для подання скарги, -

встановив:        
26 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головка В.Л. від 10 грудня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 574487952. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 3 серпня 2018 року її поновлено на посаді начальника юридичного відділу ДП «Технологічне бюро електроапаратури» з 19 травня 2017 року. 24 жовтня 2018 року постановою заступника начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головка В.Л. відкрито виконавче провадження № 574487952 з примусового виконання виконавчого листа № 462/5504/17, виданого 12 жовтня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова про її поновлення. Зазначає, що 10 грудня 2018 року заступник начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головко В.Л. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 574487952 та направив начальнику Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Назаренку І.В. заяву про кримінальне правопорушення за ст. 382 КК України, в якій повідомлялося про вчинення посадовими особами ДП «Технологічне бюро електроапаратури» вказаного злочину. Вважає такі дії державного виконавця незаконними, оскільки її трудові права так і не були поновлені. Просить скаргу задовольнити.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова21 серпня 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.
Визнано протиправною постанову заступника начальника Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Головка В.Л. від 10 грудня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 574487952 та зобов`язано Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відновити виконавче провадження № 574487952.
Ухвалу суду оскаржує Міжрайонний відділ державної виконавчої служби  по Холодногірському  та Новобаварському  районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Вказує, що 24 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження № 574487952 з примусового виконання виконавчого листа № 462/5504/17, виданого 12 жовтня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу ДП «Технологічне бюро електроапаратури» з 19 травня 2017 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам 24 жовтня 2018 року за вихідним № 54487952/ЗН/58194. Представник стягувача ОСОБА_2 отримав дану постанову 24 жовтня 2018 року. Вказує, що 19 листопада 2018 року постановою заступника начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головка В.Л. за невиконання вказаного рішення суду про поновлення на роботі на боржника ДП «Технологічне бюро електроапаратури» накладено штраф в розмірі 5100 грн. 10 грудня 2018 року вдруге накладено штраф в розмірі 10 200 грн. за невиконання рішення суду. Також, 10 грудня 2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 574487952 та направлено до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області заяву про кримінальне правопорушення за ст. 382 КК України, в якій повідомлялося про вчинення посадовими особами ДП «Технологічне бюро електроапаратури» злочину. Стверджує, що надалі представником стягувача -  ОСОБА_3  до Ленінського районного суду м. Харкова подано скаргу на бездіяльність посадових осіб Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року скаргу задоволено. Холодногірський ВП ГУНП в Харківській області зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова від 10 грудня 2018 року та розпочати досудове слідство. Стверджує, що державний виконавець вчинив всі дії, передбачені статтею 63 Закону Україні «Про виконавче провадження», що було визнано судом при розгляді скарги.Стверджує, що факт невиконання рішення суду не може бути підставою для визнання дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження неправомірними та скасування відповідної постанови. В даному випадку державним виконавцем було вчинено всі передбачені спеціальною нормою закону (ст.63 Закону України «Про виконавче провадження») заходи та дії для виконання рішення суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити. 
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції посилався на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 3 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Технологічне бюро електроапаратури» про скасування наказу, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу позов задоволено. Ухвалено скасувати наказ ДП «Технологічне бюро електроапаратури» №43-к від 18 вересня 2017 року; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу ДП «Технологічне бюро електроапаратури» з 19 травня 2017 року; стягнути з ДП «Технологічне бюро електроапаратури» на користь ОСОБА_1 25 035 грн. заборгованості по заробітній платі, 3 891,66 грн. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу; рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 3 500 грн. допустити до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно із частинами 2 та 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
24 жовтня 2018 року постановою заступника начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головка В.Л. відкрито виконавче провадження № 574487952 з примусового виконання виконавчого листа № 462/5504/17, виданого 12 жовтня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу ДП «Технологічне бюро електроапаратури» з 19 травня 2017 року.
19 листопада 2018 року постановою заступника начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головка В.Л. за невиконання рішення суду про поновлення на роботі на боржника ДП «Технологічне бюро електроапаратури» накладено штраф в розмірі 5 100 грн. 
10 грудня 2018 року постановою заступника начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головка В.Л. за невиконання рішення суду про поновлення на роботі на боржника ДП «Технологічне бюро електроапаратури» накладено штраф в розмірі 10 200 грн. 
10 грудня 2018 року заступник начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головко В.Л. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 574487952 та направив на ім`я начальника Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 заяву про кримінальне правопорушення за ст. 382 КК України, в якій повідомлялося про вчинення посадовими особами ДП «Технологічне бюро електроапаратури» вказаного злочину.
16 травня 2019 року стягувач ОСОБА_1 звернулася до МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області зі заявою про відкриття виконавчого провадження, у якій просила повторно відкрити провадження з примусового виконання виконавчого листа № 462/5504/17, виданого 12 жовтня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова, про поновлення її на посаді начальника юридичного відділу ДП «Технологічне бюро електроапаратури» з 19 травня 2017 року.
20 травня 2019 року старшим державним виконавцем МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Кріт А.В. стягувачу ОСОБА_1 повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання, з підстав того, що не має законних підстав для відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог пунктів 7,9 частині 4 статті 43 та абзацу 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Залізничного районного суду м. Львова зі скаргою на дії державного виконавця МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області щодо повернення виконавчого листа № 462/5504/17 без прийняття до виконання незаконними, в якій просила зобов`язати державного виконавця МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області розглянути її заяву від 16 травня 2019 року про примусове виконання рішення суду про поновлення її на посаді.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 червня 2019 року у задоволені вищевказаної скарги ОСОБА_1 було відмовлено з підстав того, що стягувач ОСОБА_1 не оскаржувала постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 574487952 з примусового виконання виконавчого листа № 462/5504/17, виданого 12 жовтня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу ДП «Технологічне бюро електроапаратури» з 19 травня 2017 року, і при цьому, стягувач повторно звернула вказаний виконавчий лист до виконання, а відтак державний виконавець, повернувши виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Судом встановлено, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 3 серпня 2018 року залишилося не виконаним, трудові права заявника ОСОБА_1 не відновлені, її не поновлено на посаді начальника юридичного відділу ДП «Технологічне бюро електроапаратури», а, відтак, захист її конституційного права на працю не здійснено внаслідок невиконання рішення суду.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
У статті 18 ЦПК України вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, рішення суду в цивільній справі, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.
Суд першої інстанції мотивовано поновив строк звернення із скаргою, виходячи з такого.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
В рішенні у справі «Іліан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
За частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю надані чисельні права під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Заінтересованою особою МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що постанова заступника начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головка В.Л. від 24 жовтня 2018 року про відкриття виконавчого провадження була належним чином надіслана та отримана боржником ДП «Технологічне бюро електроапаратури», а також, не надано суду доказів того, що державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача ОСОБА_1 вжив всі необхідні дії, зокрема, зажадав та одержав від посадових осіб ДП «Технологічне бюро електроапаратури» пояснення про причини не поновлення стягувача на посаді начальника юридичного відділу вказаного підприємства.
Суд прийшов до вірного висновку, що само по собі формальне дотримання заступником начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головком В.Л. вимог статей 63 та 65 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом винесення двох постанов про накладення штрафу за невиконання рішення про поновлення на роботі та надсилання органу досудового розслідування заяви про кримінальне правопорушення ніяким чином не відновлює порушені трудові права заявника ОСОБА_1 та ніяким чином не захищає її інтереси.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Задовольняючи скаргу, суд вірно виходив з того, що заступник начальника МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Головко В.Л. не вжив всього комплексу необхідних дій з метою захисту інтересів стягувача ОСОБА_1 . 
З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.
Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391, 447, 451 ЦПК України, суд,-
                       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної  виконавчої служби  по Холодногірському  та Новобаварському  районах м. Харків Головного  територіального управління юстиції у Харківській області відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Постанову складено і підписано 23 січня 2020 року.

Головуючий

Судді