УХВАЛА        
 
29 січня 2020року
 
м. Київ
 
справа № 755/13442/18
 
провадження № 61-1667ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                      Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Драпака Дмитра Анатолійовича на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 60 510 грн, витрати за проведення комплексного експертного транспортно-трасологічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди та експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру майнового збитку у розмірі 11 500 грн, 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня                   2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від                       25 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задоволено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 , місцевий суд виходив з того, що неможливо встановити подію дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08 жовтня 2017 року за участю автомобілів марки «Range Rover Evoque», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження такої події, а саме: довідка про дорожньо-транспортну пригоду, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідне рішення суду за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно особи, винної у вчиненні ДТП.
Ухвалюючи додаткове рішення, місцевий суд виходив з положень статті 141 ЦПК України та того, що відповідачем документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 19 тис. грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня                            2019 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року скасовано та прийнято постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 60 510 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, витрати за проведення комплексного експертного транспортно-трасологічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди та експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру майнового збитку в розмірі 11 500 грн та 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 82 010 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційний суд, задовольняючи позов ОСОБА_2 , виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності належних та допустимих доказів на їх підтвердження.
 
У січні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Драпака Д. А. на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня                   2019 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня                     2018 року справа за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
 
Предметом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 є відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 82 010 грн, яка станом на 01 січня                      2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа                          № 755/13442/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката                  Драпака Д. А. на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Драпака Дмитра Анатолійовича на постанову Київського апеляційного суду від     18 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Суддя                                                                                                                    В. С. Жданова