УХВАЛА
18 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 243/69/19
провадження № 51-835ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року та  ухвалу Донецького апеляційного суду від 28 січня 2020 року,  
встановив:
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України ( далі – КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 січня 2020 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 змінено: у вступній частині  виключено з анкетних даних обвинуваченого відомості про попередні судимості ОСОБА_4 , а саме за вироком від 12 лютого 2015 року Краматорського міського суду Донецької області, яким ОСОБА_4 було засуджено за частиною 3 статті 185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки й звільнено від його відбуття з іспитовим строком 2 роки із застосуванням статей 75, 76 КК; за вироком від 25 червня 2015 року Краматорського міського суду Донецької області, яким ОСОБА_4 було засуджено за частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців й звільнено від його відбуття з іспитовим строком 2 роки із застосуванням статей 75, 104 КК.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджується із вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року та  ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 січня 2020 року, просить скасувати зазначені судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Перевіривши касаційну скаргу на дотримання вимог кримінального процесуального закону, Суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків з наступних міркувань.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПК, підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (стаття 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення та навести зрозумілі аргументи в обґрунтування своєї позиції. Однак, засуджений ОСОБА_4 в своїй касаційній скарзі не зазначив, які саме істотні порушення кримінального процесуального закону було допущено судами першої та другої інстанцій при постановленні оскаржуваних ним судових рішень.  
Окрім того, згідно з частиною 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд наголошує, що оскарження судових рішень з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, згідно зі статтею 410 та статтею 411 КПК, є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.
Таким чином, всі зазначені недоліки касаційної скарги перешкоджають Суду вирішити питання про відкриття провадження.
Відповідно до частини 1 статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Залишення касаційної скарги без руху не перешкоджає відкриттю касаційного провадження за умови усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, якщо скарга надійде у межах строку, визначеного у статті 426 КПК, або не пізніше п`ятнадцятиденного строку з дня одержання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху (особа, яка подає касаційну скаргу, має підтвердити, що вона не пропустила цей строк при повторному зверненні до суду).
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року та  ухвалу Донецького апеляційного суду від 28 січня 2020 року без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 
ОСОБА_1     	ОСОБА_2                            	ОСОБА_3