ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/261/20 Справа № 210/5923/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2020 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок, - 
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з викладеними у постанові судді першої інстанції обставинами, 05 жовтня 2019 року о 22 годині 43 хвилин в м. Кривому Розі, в Металургійному районі, по вулиці Віталія Матусевича, біля зупинки «Цирк», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Москвич 412, д.н.з.: НОМЕР_1 , з явними стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest № 0313 у присутності двох свідків та підтверджується реєстром № 296 від 05.10.2019 року. Результат огляду становить 1,77 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.
Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає про порушення його права на захист, яке виразилось в тому, що в судове засідання від 02.01.2020 року, в якому була прийнята оскаржена постанова, ОСОБА_1 та його захисник — адвокат Умріхін О.В., не могли прийняти участь з об`єктивних причини, а саме через перебування адвоката на стаціонарному лікуванні з 17.12.2019 року по 03.01.2020 року, а сам ОСОБА_1 потребував правової допомоги, про що вони повідомили суд і просили відкласти судове засідання. 
Водночас, суд першої інстанції безпідставно не задовольнив таке клопотання, розцінив його критично, зазначивши, що заявниками не надано належних доказів поважності неприбуття до суду. Зауважує, що станом на день прийняття оскарженої постанови, захисник ще перебував на лікуванні і виписався з лікарні лише 03.01.2020 року, у зв`язку з чим не міг надати суду такі документи. Захисник отримав лікарняний тільки 04.01.2020 року, копія якого долучена до апеляційної скарги. 
Вважає, що були істотно порушені вимоги процесуального закону та його права на захист і на справедливий суд, оскільки ОСОБА_1 вину не визнавав, при цьому судовий розгляд здійснений без участі його та його захисника, належним чином не повідомлених про час та дату судового засідання. Надсилання повістки шляхом смс-повідомлення вважає, таким що порушує вимоги ст. 277-2 КУПаП. Також, зазначає, що суд частково дослідив матеріали справи, допитавши лише одного свідка, не допитав особу, яка склала протокол і іншого понятого — ОСОБА_2 , а також не отримав пояснення від самого ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків. 

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник Умріхін О.В. не з`явились, про час та дату апеляційного перегляду повідомленні належним чином, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

У прохальній частині апеляційної скарги ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.1 ст.130 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, постанову судді першої інстанції щодо ОСОБА_1 постановлено 02 січня 2020 року.

Порушуючи в апеляційній скарзі питання про поновлення строку, ОСОБА_1 зазначає, що постанова прийнята в судовому засіданні в якому ні він, ні його захисник не приймали участь і копію оскарженої постанови ОСОБА_1 отримав поштою лише 03.02.2020 року і 10.02.2020 року подав апеляційну скаргу. 

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали провадження, приходить до висновку, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником  протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З метою дотримання вимог закону, враховуючи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до вимог ч.3 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою передбачено, що судова система перш за все забезпечує доступність правосуддя для кожної особи, відповідно до Конституції України, з метою реалізації гарантованих чинним законодавством прав ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2020 року.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає наступне.
Вимогами ч.1 ст. 268 КУпАП, крім іншого, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. 
Стаття 130 КупАП не відноситься до категорій справ, при розгляді яких обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про судові засідання від 16.10.2019, 04.11.2019, 18.11.2019, 24.12.2019 та 02.01.2020 року повідомлявся належним чином, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 159183, поштовим повідомленням про вручення повістки /а.с. 12/, розписками про вручення повістки в суді /а.с. 13, 17, 21/ та його заявою /а.с. 24/. 
У судове засідання призначене на 02.01.2020 року ОСОБА_1 не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте просив відкласти розгляд справи вдруге у зв`язку з хворобою його захисника. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичної оцінки клопотання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Умріхіна О.В. про відкладення судового засідання від 02.01.2020 року, оскільки в супереч процесуальним обов`язкам учасників справи, жодних документів, які б підтверджували поважність причин неявки захисник не долучив.
Апеляційний суд розцінює, як безпідставні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що тільки після виписки з медичного закладу захисник міг надати відповідні документи, оскільки не наведено жодних аргументів, що перешкоджало захиснику отримати довідку з лікарні, що він знаходиться на стаціонарному лікуванні. 
Крім того, з матеріалів справи видно, що суд першої інстанції, порушуючи процесуальний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 277 КУпАП) неодноразово відкладав судові засідання для забезпечення реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав, в тому числі і права на захист.
Згідно з матеріалами справи 02 грудня 2019 року Криворізьким міським центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 призначений адвокат Умріхін О.В. для надання правової допомоги. Захисник Умріхін О.В. проходив стаціонарне лікування з 17.12.2019 року, що підтверджується випискою, долученою до матеріалів справи. 
Враховуючи такі обставини, ні захисник, ні ОСОБА_1 не навели жодних мотивів чому не було замінено адвоката для надання правової допомоги ОСОБА_1 . Закон передбачає такий механізм для захисту прав особи, яка звернулась до центру з надання безоплатної допомоги. 
Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України “Про безоплатну правову допомогу ” № 3460-VI від 02.06.2011 року з наступними змінами та доповненнями, адвоката..., який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено на адвоката... за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності…
Також, будучи належним чином повідомленим про час і дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 та його захисник до суду не з`явились, в якому б мали можливість реалізувати свої процесуальні права, які вважали порушеними судом першої інстанції. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає з боку суду першої інстанції порушення права на захист ОСОБА_1 при винесенні постанови. 
Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
       Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.
       Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.
Вказані вимоги закону, суд першої інстанції виконав, та постановив рішення, яке є обґрунтованим оскільки наявні посилання на докази, які досліджено в судовому засіданні та додатково досліджено апеляційним судом. 
Факт вчинення адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 159183 від 05 жовтня 2019 року, підтверджуються поясненнями двох свідків; актом огляду на стан сп`яніння згідно з яким результат такого огляду позитивний, кількісний показник 1,77 проміле; роздруківкою результатів тесту на алкоголь в якому зазначено результат тесту 1,77 проміле; рапортом поліцейського; довідкою про наявність посвідчення водія; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, згідно з яким ОСОБА_1  було зупинено на транспортному засобі Москвич 412, д.н.з.:  НОМЕР_1 , під час надання пояснень, останній сам визнав, що перед цим випив два бокали пива та погодився на проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою “Драгера”. 
Тобто при проходженні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, прилад показав результат вище допустимої норми - 0.2 проміле алкоголю у крові. Вказаний результат був зафіксований в роздруківці та акті, де останній поставив свій підпис та погодився з його результатами.
Крім того, 18 листопада 2019 року у судовому засіданні суд першої інстанції безпосередньо допитав свідка  ОСОБА_4 , яка була залучена для проведення огляду  ОСОБА_1  на стан сп`яніння та яка пояснила суду, що у її присутності та в присутності іншого свідка, водія було перевірено за допомогою “Драгера” на стан алкогольного сп`яніння, який за результатами показав 1,77 проміле. Після чого, водію було роз`яснені права та складено відповідний протокол. 
Підстав ставити під сумнів показання вказаного свідка з матеріалів справи не вбачається і про такі підстави не зазначає ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд частково дослідив матеріали справи, допитавши лише одного свідка, не допитав особу, яка склала протокол і іншого понятого — ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на дослідження судом першої інстанції відеозапису з нагрудних камер поліцейських та безпосередньо допитавши свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила участь при огляді другого понятого та показання якої узгоджуються як з письмовими доказами, так і з відеозаписами події. 
Будь-яких клопотань про необхідність виклику та допиту інших свідків від ОСОБА_1 та його захисника Умріхіна О.В. до суду першої інстанції та до апеляційного суду не надходило. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
Інших доводів апеляційна скарга захисника не містить.
Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими, у зв`язку з чим розцінюються апеляційним судом, як намагання уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення.
Таким чином, при апеляційному перегляді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП та не встановлено підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 , оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона повністю знайшла своє підтвердження в наявних доказах, досліджених також і при апеляційному розгляді.
Адміністративне стягнення призначено судом у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:
       Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2020 року задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                          Н.І. Калініч