Дата документу 25.02.2020 Справа № 331/2870/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 331/2870/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.В.
№ 22-ц/807/320/20                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЕТЕОРИТ 2», ОСОБА_2 , про визнання недостовірною інформацію та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію,

ВСТАНОВИВ

В червні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСББ «МЕТЕОРИТ 2», ОСОБА_2 , про визнання недостовірною інформацію та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є інвалідом першої групи з дитинства по зору, що підтверджується довідкою Міністерства охорони здоров`я України від 27.10.2016 року, серія АВ №0677431. Проживає у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок знаходиться в управлінні об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЕТЕОРИТ-2», головою якого є ОСОБА_2 . Протягом останніх років, ОСОБА_2 , користуючись обмеженими можливостями ОСОБА_1 , через стан здоров`я, систематично порушує його права як мешканця будинку.
Одним із способів порушення його прав є навмисні дії ОСОБА_2 щодо заподіяння перешкод в одержанні ним державної допомоги з оплати житлово-комунальних послуг (субсидії), шляхом розповсюдження недостовірної інформації про оплату ОСОБА_1 комунальних послуг. ОСОБА_2 систематично надає до Управління соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради, неправдиві довідки про наявність в нього заборгованості з оплати послуг з утримання житлового будинку.

Із листа вказаного управління від 08.04.2019 року № 01-04/1982 видно, що довідкою від 23.10.2018 ОСББ «Метеорит-2» повідомляло про наявність у ОСОБА_1 простроченої понад 2 місяці заборгованості в розмірі 849.58 грн. 21.11.2018 ОСББ повідомляло вже про наявність у позивача заборгованості в розмірі 1296,08 грн. і це при тому, що згідно одержаного рахунку нарахування в травні 2019 складали лише 300,15 грн., а в жовтні 2018 року вони були значно менші.

11.02.2019 року ОСББ «МЕТЕОРИТ-2» повідомило про наявність у ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 2096.48 грн. При цьому в отриманому від ОСББ рахунку станом на 01.05.2019 року вказано, що сума боргу складає 2058, 93 грн. В довідці від 12.06.2019 року №1/6 зазначено, що останній платіж здійснено в квітні 2018 року. Вважає, що за таких обставин борг в травні 2019 року не міг бути меншим за борг у січні 2019 року.

Таке довільне, явне неправомірне маніпулювання відомостями про заборгованість позивача свідчить, що це робиться навмисно, з метою перешкодити одержати житлову субсидію, не дозволяє визначити справжній розмір платежів ОСОБА_1 і нормально їх здійснювати.
В результаті ОСОБА_1 доводиться постійно відвідувати комісії районного управління соціального захисту для того, щоб доводити своє право на одержання житлової субсидії. В результаті таких неправомірних дій відповідача, позивач члени його сім`ї постійно зазнають значних фізичних і душевних страждань, принижується їх честь і гідність.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати недостовірною інформацію, яку надано до Управління соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради щодо заборгованості ОСОБА_1 з оплати послуг з утримання будинку.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач посилався на розповсюджіненя відповідачем недостовірної інформації щодо наявності у нього заборгованості по оплаті утримання будинку та просив спростувати цю інформацію.

За ст. 277 ЦК  фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Як зазначив суд першої інстанції, у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 вказав, що відомості, а саме розмір заборгованості який зазначено у довідках ОСББ “Метеорит-2” від 23.10.2018 року, 21.11.2018 року, 11.02.2019 року, 12.06.2019 року не відповідають дійсності, він має заборгованість по сплаті вказаних платежів, але не в такому розмірі, а в якому саме сказати не може.

Суд першої інстанції, відмовляючи у поозві, виходив з того, що жодного розрахунку, який би спростував суми заборгованості зазначені у вказаних вище довідках, суду не надав та доводи позивача у цій частині будь якими належними та допустимими доказами не підтверджені.

Судова колегія враховує, що фактично позивач має намір оспорити розмір заборгованості, позаяк не заперечує проти її існування, але разом з тим вважає, що необхідно визнати недостовірною інформацію, яка надається відповідачем.
Будь-яких переконливих відомостей та доказів на підтвердження відсутності заборгованості або іншого її розміру, ніж той, що зазначений відповідачем, апелянтом не надано і до апеляційної інстанції.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначив суд першої інстанції, надані відповідачем копії довідок (відомостей) та розрахунок заборгованості по внескам на управління та утримання будинку за період з 01.01.2018 року по 01.05.2019 року підтверджують факт невнесення ОСОБА_1 обов`язкових платежів на утримання будинку та спростовують факт недостовірних відомостей, наданих ОСББ «МЕТЕОРИТ-2» до Управління соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з розрахунками заборгованості наданими відповідачем та незгоди з висновками суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. 

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були  допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 березня 2020 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

       О.З. Поляков