Постанова
Іменем України
27 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 441/962/15-ц
провадження № 61-16915св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,  Штелик С. П.,          
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
третя особа - відділ Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 травня 2016 року                     у складі судді Українця П. Ф. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2017 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Копняк С. М., Струс Л. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»                ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України                  № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просили визнати незаконними та скасувати рішення VIІІ сесії VІ скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області (далі - Суховільська сільська рада, сільська рада) від 27 грудня 2011 року № 210  «Про затвердження техдокументації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_3 »; № 211 «Про затвердження техдокументації із землеустрою щодо підготовки та видачі  державних актів на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_5 »; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934641, виданий ОСОБА_3 , та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934642, виданий ОСОБА_5 ; визнати недійсними та скасувати договори купівлі-продажу земельних ділянок від 01 та від                            06 березня 2012 року площею по 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться у с. Суховолі Городоцького району Львівської області; зобов`язати Суховільську сільську раду виконати рішення ХХІІІ сесії V скликання від 22 січня 2009 року № 875 «Про затвердження техдокументації та передачу земель у спільну часткову власність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 »; виділити та передати їм безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,1643 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на                                   АДРЕСА_1 ; видати державні акти на право спільної часткової власності на земельні ділянки. 
Позовна заява мотивована тим, що вони у рівних частках успадкували після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 житловий будинок на                                     АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що якій розміщується домоволодіння, за зверненням позивачів рішенням Суховільської сільської ради від 22 січня 2009 року № 875 було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано їм безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1643 га, з виданням державних актів на право спільної часткової власності. 26 січня 2009 року голова  Суховільської сільської ради видав розпорядження № 1 про зупинення дії рішення сільської ради від                      22 січня 2009 року № 875 з підстав того, що виміри земельних ділянок проводилися без присутності землевпорядника сільської ради та без підписання з сусідами акту погодження меж земельних ділянок. 09 квітня 2009 року рішенням Суховільської сільської ради № 886 внесено зміни до рішення від 22 січня 2009 року № 875, передано їм безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,16 га із внесенням змін у технічну документацію. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 06 квітня                 2011 року визнано незаконним розпорядження голови Суховільської сільської ради від 26 січня 2009 року № 1 та рішення сільської ради від 09 квітня                      2009 року № 886. 27 грудня 2011 року Суховільською сільською радою прийнято два рішення № 210 та 211, якими затверджено технічну документацію щодо складання документів, які посвідчують право                   ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площами по 0,100 га з виданням державних актів на право власності на земельні ділянки. Після отримання правовстановлюючих документів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у березні                   2012 року відчужили земельні ділянки на користь ОСОБА_7 . Уважали, що  прийняті 27 грудня 2011 року сільською радою рішення є протиправними та незаконними, оскільки  порушують їх права та інтереси на частину земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_6 та яка за життя у неї не вилучалася. Також зазначали, що межі земельних ділянок, які виділялися ОСОБА_3 та                  ОСОБА_5 , не погоджувалися з суміжними землекористувачами.  
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18 травня                    2016 року відмовлено у позові. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що за життя ОСОБА_6 не зверталася до сільської ради щодо приватизації земельної ділянки площею 0,43 га, яка перебувала у її користуванні, не отримувала правовстановлюючі документи, тому земельна ділянка не входить до спадщини, право власності на яку набули позивачі. Відхиляючи твердження позивачів, що спірна земельна ділянка в установленому законом порядку не вилучалася, суд виходив з того, що земельна ділянка ОСОБА_6 не передавалася. Також суд дійшов висновку, що визнання незаконним та скасування рішень органу місцевого самоврядування і визнання недійсним договорів купівлі-продажу не відновлює прав позивачів на спірну земельну ділянку, оскільки фактичного передання земельної ділянки у спільну часткову власність не відбулося. 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2017 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 травня 2016 року залишено без змін. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що межі спірної ділянки не встановлені та не узгоджені з суміжними землекористувачами, на земельній ділянці відсутні житлові будинки, її фактичної передачі у користування позивачів не відбулося. 
Короткий зміст касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                             і кримінальних справ від 06 березня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Городоцького районного суду Львівської області.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року                 № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.
У червні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до статті 152 ЗК України є землекористувачами спірної земельної ділянки, право користування якої ними набуто після смерті ОСОБА_6 ; суди не застосували статтю 377 ЦК України, якою передбачено перехід права користування земельною ділянкою при переході права власності на житловий будинок. Технічна документація, яка була підставою для прийняття оспорюваних рішень сільської ради, виготовлена на земельну ділянку, якою фактично користувалися позивачі. 
Короткий зміст відзиву (заперечень) на касаційну скаргу 
У запереченнях, поданих у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2017 року - без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що за відомостями погосподарської книги за 1983-1985 роки на території с. Суховоля Городоцького району Львівської області на земельній ділянці площею 0,43 га розташоване господарство колгоспного двору                   ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30 квітня 1998 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 у рівних частках на дерев`яний житловий будинок на АДРЕСА_1 . 
22 січня 2009 року Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області прийняла рішення № 875 «Про затвердження техдокументації та передачу земель у спільну часткову власність гр. ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 » (далі - рішення сільради від 22 січня 2009 року № 875), згідно з яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства                  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (пункт 1), передано їм безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництво та обслуговування житлового будинку і земельну ділянку площею 0,1643 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розміщені на АДРЕСА_1 з виданням державних актів на земельні ділянки (пункт 2) та внесення змін у земельно-облікові документи (пункт 3).
26 січня 2009 року головою Суховільської сільської ради Голодоцького району Львівської області видано розпорядження № 1 про зупинення дії рішення сільради від 22 січня 2009 року № 875 у зв`язку з відсутністю землевпорядника сільської ради під час виміру земельної ділянки та непідписання з сусідами акту погодження меж. 
09 квітня 2009 року Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області прийняла рішення № 886 «Про внесення змін до рішення                № 875 від 22.01.2009 р. ХХIII сесії Суховільської сільської ради «Про затвердження техдокументації та передачу земель у спільну часткову власність гр. ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 » (далі - рішення сільради від 09 квітня 2009 року № 886), яким внесено зміни у пункт 2 рішення сільради від 22 січня 2009 року № 875, передано у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,16 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 .
Рішенням Городоцького суду Львівської області від 06 квітня 2011 року                        у справі № 2-38 визнано незаконним зазначене вище розпорядження голови Суховільської сільської ради Голодоцького району Львівської області від                    26 січня 2009 року та рішення сільради від 09 квітня 2009 року № 886.
27 грудня 2011 року Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області прийняла рішення № 210 «Про затвердження техдокументації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку                  гр. ОСОБА_3 » (далі - рішення сільради від 27 грудня 2011 року                № 210), відповідно до якого затверджено технічну документацію та передано ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 з видання державного акту на право власності. 
27 грудня 2011 року Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області прийняла рішення № 211 «Про затвердження техдокументації із землеустрою щодо підготовки та видачі  державних актів на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування  житлового будинку гр. ОСОБА_5 » (далі - рішення сільради від 27 грудня 2011 року № 211), згідно з яким затверджено технічну документацію та передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на                                АДРЕСА_1 з видання державного акту на право власності.
01 березня 2012 року ОСОБА_4 придбав за договором купівлі-продажу                        у ОСОБА_3 земельну ділянку, яку той набув у приватну власність на підставі рішення сільради від 27 грудня 2011 року № 210.
06 березня 2012 року ОСОБА_4 придбав за договором купівлі-продажу                        у ОСОБА_5 земельну ділянку, яку той набув у приватну власність на підставі рішення сільради від 27 грудня 2011 року № 211.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно зі статтею 22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року                  № 561-XII (далі - ЗК України 1990 року) право володіння  або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості)                       і одержання документа, що посвідчує це право.
Суди встановили, що ОСОБА_6 за відомостями погосподарської книги за 1983-1985 роки на території с. Суховоля Городоцького району Львівської області мала у користуванні земельну ділянку площею 0,43 га.
Відповідно до статті 20 Земельного кодексу Української РСР від 08 липня                    1970 року, чинного на момент виникнення у ОСОБА_6 права постійного користування земельною ділянкою, право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу -                   в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів. 
Тобто, право постійного користування земельною ділянкою у ОСОБА_6 виникло до 1990 року на законних підставах, що підтверджується записами в погосподарській книзі.
За таких обставин, суди попередніх інстанцій неправильно застосували норму статті 22 ЗК Української РСР 1990 року, що не регулює спірні правовідносини, та не мали підстав для висновку про відсутність документів, що підтверджують право постійного користування ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,43 га.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовували позов переходом до них права на земельну ділянку у зв`язку з набуттям у 1998 році права власності на жилий будинок у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 .
У статті 30 ЗК України 1990 року, чинного на момент набуття позивачами права власності на житловий будинок, передбачалося, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. 
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 ЗК України 1990 року до відання районних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить припинення права власності або користування земельною ділянкою чи її частиною.
Припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів (частина перша статті 29 ЗК України 1990 року).
У справі відсутні відомості про припинення права користування ОСОБА_6 земельною ділянкою чи вилучення її частини у порядку, встановленому законом.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає, що у судів попередніх інстанцій були відсутні підстави для висновку про те, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , спадкуючи у 1998 році домоволодіння, не набули права користування земельною ділянкою, яка за життя ОСОБА_6 знаходилася у її постійному користуванні. 
Відповідно до частини п`ятої статті 116 Земельного кодексу України (далі -                ЗК України 2001 року), чинного на момент прийняття оспорюваних рішень сільською радою про передання земельних ділянок у власність, під земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що на момент прийняття 27 грудня 2011 року Суховільською сільською радою рішень № 210 та 211, земельні ділянки, що передавалися у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не були вільними, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права землекористування на ці земельні ділянки з підстав, передбачених законом, не припинялися. Тому такі рішення сільської ради є незаконними та підлягають скасуванню.
Оскільки відповідно до статті 125, частини другої статті 126 ЗК України                   2001 року право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права, то державні акти про право власності на земельні ділянки, що видавалися ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на підставі незаконних рішень сільської ради, підлягають визнанню недійсними. 
Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України.
Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.
З урахуванням того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , отримавши державні акти на право власності, відчужили спірні земельні ділянки ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі-продажу, тому після скасування рішень Суховільською сільською радою від 27 грудня 2011 року № 210 та 211 та визнання недійсним виданих на підставі цих рішень державних актів на право власності на земельні ділянки, слід визнати недійсними оспорювані договори купівлі-продажу від 01 березня та від 06 березня 2012 року.
Оскільки рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 09 квітня 2009 року № 886, яким вносилися зміни                            у пункт 2 рішення сільради про передання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 земельної ділянки у спільну часткову власність, судовим рішенням визнано незаконним та скасовано, у такому разі рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 22 січня № 875 «Про затвердження техдокументації та передачу земель у спільну часткову власність гр. ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 » є чинним у редакції до внесення в нього змін.
Тому зазначене рішення підлягає виконанню Суховільською сільської ради Городоцького району Львівської області, зокрема у частині пункту 2 щодо передання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 безоплатно у спільну часткову власність земельної ділянки площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і земельної ділянки площею 0,1643 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розміщені на                                 АДРЕСА_1 з виданням державних актів на земельні ділянки.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (стаття 412 ЦПК України).
У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно.
За викладених обставин, Верховний Суд вважає, що рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 травня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2017 року не можуть вважатися законними, оскільки ухвалені з порушенням норм матеріального права, тому підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. 
Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 травня               2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 січня                   2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення VIІІ сесії VІ скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 27 грудня              2011 року № 210 «Про затвердження техдокументації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_3 ».
Визнати незаконним та скасувати рішення VIІІ сесії VІ скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 27 грудня                            2011 року № 211 «Про затвердження техдокументації із землеустрою щодо підготовки та видачі  державних актів на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування  житлового будинку гр. ОСОБА_5 ».
Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934641, виданий Управлінням Держкомзему у Городоцькому районі Львівської області 16 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 462098771005531.
Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934642, виданий Управлінням Держкомзему у Городоцькому районі Львівської області 16 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 462098771005530.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею по 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться у с. Суховолі Городоцького району Львівської області, укладений  01 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Миронович А. І., зареєстрований в реєстрі за № 948.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею по 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться у с. Суховолі Городоцького району Львівської області, укладений  06 березня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Миронович А. І., зареєстрований в реєстрі за № 1024.
Зобов`язати Суховільську сільську раду Городоцького району Львівської області виконати пункт 2 свого рішення від 22 січня 2009 року № 875 «Про затвердження техдокументації та передачу земель у спільну часткову власність гр. ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 ».
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. М. Сімоненко
Судді: | А. А. Калараш
| С. Ю. Мартєв
| Є. В. Петров
| С. П. Штелик