ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 р.	Справа № 440/3318/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної міграційної служби України на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, повний текст складено 11.12.19 року по справі № 440/3318/19
за позовом          ОСОБА_1      
до        Державної міграційної служби України       третя особа         Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області   
про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
03 вересня 2019 року  до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1       до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, про скасування рішення Державної міграційної служби України від 15 серпня 2019 року за №280-19 та зобов`язання Державної міграційної служби України визнати біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина Сирійськовї Арабської Республіки - ОСОБА_1 .
06 грудня 2019 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/3318/19 клопотання представника позивача про залучення до участі у справі перекладача - задоволено. Залучено до участі у справі перекладача з української мови на арабську - ОСОБА_2.
06 грудня  2019  року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/3318/19   адміністративний позов ОСОБА_1  до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМСУ про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 15 серпня 2019 року   №280-19. Зобов`язано   відповідача прийняти рішення про визнання   біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 .
11 грудня 2019 року додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного судустягнуто з Державної міграційної служби України  судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.  на користь держави. Стягнуто з Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_2 винагороду за надані послуги перекладача, пов`язані зі справою, в сумі 1003 грн. 71 коп. 
Відповідач, не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказав на порушення судом першої інстанції в частині розподілу судових витрат  норм процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції не було дотримано вимог щодо співмірності витрат, визначених ст.137 КАС України, оскільки відповідач  є бюджетною установою  та фінансується  з бюджету, а позивач мав змогу власним коштом авансувати витрати на оплату послуг перекладача, враховуючи те, що має свій бізнес.  
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи додаткове рішення про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1  були задоволені, тому зазначена підтверджена сума наданих послуг перекладача підлягають стягненню на користь позивача з відповідача Державної міграційної служби України, а   судовий збір стягується з відповідача на користь держави оскільки позивача звільнено від сплати судового збору
Колегія суддів погоджується  з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня  2019  року у справі №440/3318/19   адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020  року рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня  2019  року у справі №440/3318/19 залишено без змін.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
          Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір"  від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".
Тобто, в даному випадку позивача звільнено від сплати судового збору.
При цьому, відповідно до абзацу  2 частини  5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
          Таким чином, у разі задоволення позовних вимог особи, яку звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави.
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою немайнового характеру, який подано, встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України від 23 листопада 2018 року №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.
З огляду на вищевикладене,  за подання позовної заяви    немайнового характеру  судовий збір складає  768  грн. 40 коп. (1921 грн. х 0,4).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з Державної міграційної служби України судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. на користь держави на  рахунок отримувача UА798999980000031211256026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП),  код класифікації доходів бюджету: 2203106.
З приводу стягнення витрат за послуги перекладача, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до приписів частини 3 статті 71  Кодексу адміністративного судочинства України  перекладач має право відмовитися від участі в адміністративному судочинстві, якщо він не володіє мовою в обсязі, необхідному для перекладу, право ставити питання з метою уточнення перекладу, а також право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду.
          Частинами 3, 4 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.
У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.
          Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          Відповідно до абзацу  2 частини  5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
          Пунктом 4  Інструкції про  порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України  від 1 липня 1996 р. N 710, передбачено, що   винагорода  за  виконану  роботу експертам, спеціалістам, перекладачам  сплачується,  якщо  така  робота  не  є їх службовим обов`язком.
          Відповідно до пункту 6-1 цієї Інструкції розмір винагороди перекладача, якщо виконана робота не є його службовим обов`язком, становить:  за  годину  надання  послуг з усного перекладу - 15 відсотків прожиткового   мінімуму   для   працездатних  осіб,  розмір  якого встановлено на 1 січня календарного року; надання  послуг  з  письмового  перекладу  у  кількості  1860 друкованих  знаків  разом із пробілами - 10 відсотків прожиткового мінімуму  для  працездатних  осіб,  розмір  якого встановлено на 1 січня  календарного  року.                           До розміру винагороди перекладача, який залучається судом для надання   послуг   з   перекладу,  додатково  застосовуються  такі регіональні  коефіцієнти: 
1,1 - якщо перекладач надає послуги з перекладу в справі, яка перебуває  в провадженні суду, що розташований у населеному пункті з  кількістю  населення  щонайменше  100  тис.  осіб;  
          1,2 - якщо перекладач надає послуги з перекладу в справі, яка перебуває  в провадженні суду, що розташований у населеному пункті з  кількістю  населення  щонайменше  500  тис.  осіб; 
1,25  -  якщо  перекладач надає послуги з перекладу в справі, яка  перебуває  в  провадженні  суду, що розташований у населеному пункті  з  кількістю населення щонайменше 1 млн. осіб.    
          У  разі  коли суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується   регіональний   коефіцієнт   за  місцезнаходженням органу,  який  провів державну реєстрацію такого суду.   
          Загальний  розмір  виплати  не  може перевищувати трикратного розміру  прожиткового  мінімуму для працездатних осіб. 
          Таким чином, у даному випадку розмір винагороди перекладача становить   за  годину  надання  послуг з усного перекладу ((1921 грн. * 15%) * 1, 1) = 316 грн. 97 коп., а відповідно за  хвилину  надання  послуг з усного перекладу (316 грн. 97 коп.) /60 хв. = 5 грн. 28 коп.
          Протоколом судового засідання підтверджено, що тривалість судового засідання 06.12.2019, у якому   ОСОБА_2 надавав послуги перекладача, пов`язані зі справою, становила 3 год. 10 хв. Надання послуг  перекладача не входить до  службових обов`язків ОСОБА_2 . Отже, оплата послуг перекладача в даному випадку становить 1003 грн. 71 коп. ((316,97 грн. * 3 год.)+ 5,28 грн.* 10 хв.).
          Враховуючи  вищевикладене, а також задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  необхідність стягнення з Державної міграційної служби України (ідентифікаційний код 37508470, вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) винагороду за надані послуги перекладача, пов`язані зі справою, в сумі 1003 грн. 71 коп. 
Доводи апелянта про те, що позивач мав змогу власним коштом авансувати витрати на оплату послуг перекладача, враховуючи те, що має свій бізнес, колегія суддів відхиляє, з огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України.
За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaariv. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorijav. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність розподілу судових витрат викладеним чином.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції  відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України залишити без задоволення.
Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі № 440/3318/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	О.І. Сіренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  24.02.2020 року