ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10337/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року (суддя першої інстанції  Букіна Л.Є.) у справі №160/10337/19 за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солод Віталія Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови виконавчого комітету Тернівської у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у порушені ст.ст.3, 8, 19, 21, 22, 33, 34, 71 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у не прийнятті після розгляду скарги від 10.04.2019 рішення, постанови, тобто правового акту на підставі ст.ст.3, 8, 19 Конституції України, ст.ст.7, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян»;
- захистити права позивача на інформацію, зазначивши окремим пунктом рішення, що без винесення за результатами розгляду звернення рішення чи постанови, тобто акту виконавчим комітетом Покровської районної ради, скарга від 10.04.2019 вважається належно не розглянутою;
- постановити окрему ухвалу згідно ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 адміністративний повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок такого.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019  позову заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:
доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог (копії заяви від 12.11.2018 із доказами її отримання відповідачем);
зазначення змісту позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача;
оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 направлена позивачу засобами поштового зв`язку, отримана ним 15.11.2019, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.11).
20.11.2019, згідно відбитку штемпелю на поштовому конверті,   ОСОБА_1 подана  заява про поновлення провадження, в якій, серед іншого, останній порушив питання про звільнення його від сплати судового збору, до якої долучив довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради №10021 від 04.11.2019 про отримання щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 , 1939 р.н.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 28.10.2019 та не усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.  
Вимоги до змісту та форми позовної заяви містяться в статті 160 КАС України. 
Згідно ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно ч.5 ст.16 КАС України  в позовній заяві зазначаються, в тому числі: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п.4);  виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8).
Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Виходячи з встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що викладені у вищезазначеній ухвалі суду першої інстанції недоліки адміністративного позову ОСОБА_1 , які позивачу необхідно усунути, з огляду на положення ст. 160 КАС України, є обов`язковими елементами адміністративного позову, які зазначаються та надаються саме позивачем з метою обґрунтування предмету позову та заявлених у ньому позовних вимог.
Також судом першої інстанції вірно встановлено відсутність належних доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача як підстави для звільнення його від сплати судового збору.
За приписами ч.1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема,  якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Як слідує з наведених положень процесуального закону, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В спірному випадку суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що надана позивачем довідка Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 01 жовтня 2019 року не може бути належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за весь попередній рік, так як відображає лише інформацію про отримання позивачем щомісячної компенсаційної виплати. Доказів того, що вказана виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану позивачем суду не надано.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд зобов`язаний самостійно витребувати при необхідності відомості щодо матеріального стану позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такого обов`язку на суд, у разі вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору, Законом не покладено.
У такому випадку позивач повинен самостійно надати до суду переконливі докази, які свідчать про неможливість сплати ним судового збору і лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, позивач повинен про це зазначити у позові, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що надання таких доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем заявлено не було.
З огляду на викладене, встановивши, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження скрутного матеріального стану та відсутності достатніх коштів для сплати судового збору, а також актуальних відомостей щодо розміру річного доходу за весь попередній календарний рік, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.
Згідно п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивач не усунув зазначені судом першої інстанції в ухвалі від 28.10.2019 недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повертаючи адміністративний позов,  діяв обґрунтовано, у відповідності до наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України. 
Також апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення адміністративного позову не позбавляє його права на повторне подання позову до суду в порядку, визначеному законом.
Зважаючи на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно застосовано норми права, передбачені  ст. 320 КАС України  підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року  у справі №160/10337/19 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у випадках та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко