Постанова                                                  
Іменем України
18 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 372/1954/17
 
провадження № 61-37730св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Обухівська міська рада Київської області,
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, - ОСОБА_2 ,
представники ОСОБА_2 : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_3 , на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2018 року у складі судді Яворського М. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Обухівської міської ради Київської області про визначення додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра                        ОСОБА_5 , яка до дня смерті постійно проживала з нею.
 
Після смерті ОСОБА_5 вона із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, так як майно, яке б підлягало спадкуванню, виявлено не було. На початку квітня 2017 року, під час проведення ремонтних робіт у будинку, де проживала померла, вона знайшла державний акт на право власності на земельну ділянку, ознайомившись з яким, звернулася до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області                                 із заявою про відкриття спадщини. Однак, їй було відмовлено та роз`яснено право звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважною причиною пропущення строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини вважала те, що про спадщину вона дізналась тільки у квітні 2017 році.
 
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд надати їй додатковий строк               у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її сестри ОСОБА_5 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2017 року                    у складі судді Потабенко Л. В. позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , з моменту набрання рішенням законної сили.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що той факт, що ОСОБА_1 дізналася про спадщину після смерті ОСОБА_5 тільки у квітні 2017 році, є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому суд визнав за необхідне задовольнити подану позовну заяву, оскільки вона відповідає вимогам частини третьої статті 1272 ЦК України, та визначено позивачу додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, особа, яка не приймала участі у справі - ОСОБА_2 , оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
 
Короткий зміст ухвала суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2017 року відмовлено.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що станом на 04 травня                2018 року ОСОБА_2  не усунула недоліків апеляційної скарги указаних в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року, зокрема, не подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження у встановлений судом строк.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд незаконно відмовив їй у відкритті апеляційного провадження, оскільки вона вчасно усунула недоліки апеляційної скарги, вказані в ухвалі Апеляційного суду Київської області                         від 21 березня 2018 року, якою її апеляційну скаргу було залишено без руху.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року клопотання ОСОБА_2 , подане представником - ОСОБА_3 , про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2018 року задоволено. Поновлено представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2018 року. Відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Обухівського районного суду Київської області зазначену цивільну справу.
 
У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2019 року справу за позовом                        ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини призначено до розгляду.
 
Відзив (заперечення) учасники справи до суду не подали
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку задоволено частково, визнано поважними причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2017 року за період з 25 липня 2017 року до 06 лютого 2018 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для надання належних доказів та підстав, які підтверджуватимуть поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та сплати суми судового збору. Зазначено строк для виконання вимог ухвали - протягом десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.
 
Копія указаної ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 була отримана                          18 квітня 2018 року, представником ОСОБА_2 - ОСОБА_7 -                          23 квітня 2018 року (а. с. 63-64).
 
Згідно із заявою представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи 23 квітня 2018 року (а. с. 61).
 
2.     Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 , подана представником - ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області                                       від 24 липня 2017 року ухвалою від 04 травня 2018 року суд апеляційної інстанції виходив із того, що станом на 04 травня 2018 року ні ОСОБА_2 , ні її представниками не було надано до суду доказів усунення недоліків на виконання вимог указаної ухвали суду апеляційної інстанції. 06 лютого 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 при ознайомленні з матеріалами справи № 372/1954/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за закономнедійсним дізнався про існування оскаржуваного рішення. При цьому вважав, що відповідно до норм статті 69 ЦПК України 2004 року останнім днем подачі апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважав 16 лютого 2018 року, а належних доказів чи обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 подати апеляційну скаргу у строки, визначенні статтею 294 ЦПК України 2004 року, заявником не наведено (а. с. 32).
 
З таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки воно є передчасним, ухвалено з порушенням норм ЦПК України та позбавило учасника процесу права апеляційного оскарження судового рішення, що є порушенням права на справедливий суд.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
 
Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засади судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 (далі - Конвенція).
 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).
 
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
 
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1                               статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
 
Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається                         ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
 
Згідно зі статтею 292 ЦПК України, 2004 року, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
 
Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
 
Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ (частини перша та друга статті 73 ЦПК України 2004 року).
Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
 
Згідно частин третьої, шостої статті 70 ЦПК України 2004 року якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
 
З огляду на матеріали справи, ОСОБА_2 отримала копію ухвали Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року про залишення її апеляційної скарги без руху та надання їй судом десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги 18 квітня 2018 року та засобом поштового зв`язку надіслала заяву про усунення недоліків апеляційної скарги на адресу Апеляційного суду Київської області 02 травня 2018 року, що підтверджується відтиском печатки на відповідному конверті. Останній день десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції припав на 02 травня 2018 року, оскільки 28, 29, 30 квітня 2018 року та 01 травня 2018 року були вихідними днями. Отже, ОСОБА_2 заяву про усунення недоліків її апеляційної скарги подала у строк, визначений судом для усунення недоліків скарги (а. с. 63, 83).
 
Вказану заяву на усунення недоліків судом апеляційної інстанції було отримано 04 травня 2018 року, тобто у день ухвалення оскаржуваного судового рішення                    (а. с. 68-82).
 
Апеляційним судом не було взято до уваги вказаних норм процесуального законодавства та ухвалено оскаржуване судове рішення без урахування розумних строків, необхідних для пересилання документів засобами поштового зв`язку.
 
Отже, апеляційний суд дійшов помилкового та передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на рішення районного суду, апеляційний суд належно не перевірив доводів заявника щодо поважності пропуску нею строку апеляційного оскарження, чим фактично позбавив права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження рішення суду, а судові процедури повинні бути справедливими для усіх учасників процесу, ніхто безпідставно не може бути позбавлений права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.
 
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
 
У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції, з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_3 , задовольнити.
 
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                           О. М. Осіян
 
                                                                                                                        Н. Ю. Сакара
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович