П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 522/10604/19	
Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І.О.,
суддів – Стас Л.В., Шеметенко Л.П.
за участі секретаря – Алексєєвої Н. М.

представника апелянта – Тутейка А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 14.06.2019 року №000378 в сумі 85 грн. за порушення вимог статей 17, 42 Закону України «Про відходи», відповідальність за яке передбачена ст. 82-1 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог, зокрема, зазначив, що Нижньодністровський національний природний парк, директором якого він є, не є суб`єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами, а тому застосування до нього адміністративного стягнення за статтею 82-1 КУпАП є протиправним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, а саме: в частині скасування спірної постанови виходив з того, що суб`єктом владних повноважень не доведено належними доказами наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82-1 КУпАП.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання протиправної спірної постанови суд вважав, що така вимога не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Державна екологічна інспекція в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове – про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що є незрозумілим посилання суду першої інстанції у мотивувальній частині рішення на норми КУпАП, які регулюють питання провадження справ про адміністративні правопорушення, які підвідомчі органам Національної поліції.

Далі апелянт, з посиланням на вимоги статті 17 Закону України «Про відходи» наполягає на тому, що суд першої інстанції не надав належну оцінку їх доводу щодо порушення позивачем правил первинного обліку та здійснення за операціями поводження з відходами, а саме: суб`єктом господарювання, директором якого є позивач, не ведеться журнал первинного обліку відходів, не подається статистична звітність та щорічна декларація щодо утворення відходів.
Апелянт вважає, що саме позивач є відповідальною особою за виявлені порушення, враховуючи визначення поняття «суб`єкт у сфері поводження з відходами», закріплене у статті 13 Закону України «Про відходи».

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.
Позивач та його представник в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового її задоволення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, свідчать про таке.
Нижньодністровський національний природний парк (далі – Нижньодністровський НПП) зареєстрований як юридична особа з 06.03.2009 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності Нижньодністровського НПП є:
-          за кодом 91.04 функціонування ботанічних садів, зоопарків і природних заповідників;
-          за кодом 72.19 дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук (основний).

27 травня 2019 року Державна екологічна інспекція в Одеській області прийняла наказ за №327 про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Нижньодністровським НПП за адресою:65009, м. Одеса, Французький бульвар, буд.89. Термін проведення перевірки встановлений з 03.06.2019 року по 14.06.2019 року. Цього ж дня було виписано направлення на проведення вказаної перевірки за №184 пр.

Так, на підставі вказаних документів, у період з 03.06.2019 року по 14.06.2019 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання – Нижньодністровським НПП вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
За результатами вказаного заходу 14.06.2019 року складено акт № 10/12, в якому зазначено, що журнал первинного обліку відсутній, звіт про інвентаризацію відходів ненаданий, декларація або ліміти та дозвіл на утримання відходів не надані, а також не наданий річний звіт 1-ВТ.

На підставі вказаного акту, 14.06.2019 року о 13:06 год. відповідачем складено протокол №000378 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що позивачем, як посадовою особою Нижньодністровського НПП, порушуються правила ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами, а саме: не ведеться журнал первинного обліку відходів, не подається статистична звітність та щорічна декларація щодо утворення відходів, що є порушенням статей 17, 42 Закону України «Про відходи».
У даному протоколі також було зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 14.06.2019 року о 14:06 год. в приміщенні Нижньодністровського НПП.
Як зазначено у вказаному протоколі позивач відмовився від його підпису.

На підставі вказаного протоколу, 14.06.2019 року відповідачем було винесено постанову №000378 про накладення адміністративного стягнення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 грн.

Не погоджуючись з цією постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши фактичні обставини справи та визначивши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку по суті спору щодо скасування спірної постанови, однак мотиви з яких суд першої інстанції її скасував є помилковими.
Також колегія суддів вважає правильним висновок суду про відмову в задоволенні частини позову про визнання спірної постанови протиправною, але за інших мотивів.

Про такий висновок суду апеляційної інстанції свідчать наступні норми права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 року №187/98-ВР (далі – Закон №187/98-ВР) відходи – будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Поводження з відходами – дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Операції поводження з відходами – збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення (перероблення), утилізація, видалення, знешкодження і захоронення відходів.

Декларація про відходи – документ, який згідно з цим Законом подають суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких показник загального утворення відходів в межах від 50 до 1000.

Показник загального утворення відходів (далі - Пзув) – критерій обсягу утворення відходів, що розраховується за формулою Пзув = 5000 х М1 + 500 х М2 + 50 х М3 + 1 х М4, де М1, М2, М3, М4 - маса в тоннах відходів 1, 2, 3 та 4 класів небезпеки відповідно, утворених за попередній рік.

Як вбачається з матеріалів справи, суб`єктом владних повноважень позивачу поставлено в провину порушення вимог статей 17 та 42 Закону №187/98-ВР.

Відповідно до вимог ч.1 ст.17 Закону №187/98-ВР суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані, зокрема, на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.
Частина 1 ст.42 цього Закону передбачає, що особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність, зокрема, за порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами; здійснення операцій у сфері поводження з відходами без відповідного дозволу на проведення таких операцій, а також за порушення встановленого порядку подання декларації про відходи або за неподання такої декларації.

Стаття 82-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами або неподання чи подання звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів.
Так, порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами або неподання чи подання звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів з порушенням встановлених строків, а так само порядку подання такої звітності -
тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз викладених норм дає колегії суддів підстави дійти висновку, що Нижньодністровський НПП, директором якого є ОСОБА_1 , не є суб`єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами, оскільки вказана юридична особа не здійснює діяльність, яка спрямована на запобігання утворенню відходів таких як збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, основним видом діяльності Нижньодністровського НПП є дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук, а іншим видом діяльності є функціонування ботанічних садів, зоопарків і природних заповідників.

Враховуючи те, що позивач не є суб`єктом вказаних вище порушень, доводи апелянта про порушення позивачем вимог статей 17, 42 Закону №187/98-ВР, відповідальність за які встановлена ст. 82-1 КУпАП, не приймаються судом апеляційної інстанції, позаяк не засновані на законодавстві.

На думку апелянта, про те, що Нижньодністровський НПП є суб`єкт у сфері поводження з відходами свідчить те, що в процесі його господарської діяльності утворюються певні відходи.

Колегія суддів вважає, що, згідно вказаного вище визначення «поводження з відходами», утворення відходів в процесі господарської діяльності юридичної особи не свідчить про те, що Нижньодністровський НПП є суб`єктом у сфері поводження з відходами.

Відходи – будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання.

За такою логікою апелянта, будь-яка юридична особа в процесі своєї господарської діяльності утворює певні відходи та повинна бути суб`єктом у сфері поводження з відходами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 82-1 КУпАП є протиправним.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, беручи до уваги відсутність події адміністративного правопорушення, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення від 14.06.2019 року №000378 за ст.82-1 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрито.

Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині визнання спірної постанови протиправною з підстав того, що така вимога не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки п.3 ч.3 ст.286 КАС України не передбачає визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції вважає необхідним змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції шляхом її викладення в редакції цієї постанови, а також змінити резолютивну частину судового рішення шляхом скасування постанови, яка є предметом оскарження та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – змінити.
Викласти мотивувальну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року в редакції цієї постанови.
Резолютивну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року викласти в наступній редакції:
«Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 14.06.2019 року №000378, а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 14.06.2019 року №000378 – відмовити».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                             Л. В. Стас

суддя                                                             Л. П. Шеметенко