П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2344/19	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Кравця О.О.,
                                – Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року, прийняте у складі суду судді Хом`якової В.В. в місті Херсон по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України, Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області, про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-  

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України, в якому, з урахувань заяви про збільшення позовних вимог від 17.11.2017 року, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії № 1, оформлене протоколом ОП № б/н від 17 березня 2017 року в частині висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність;
- скасувати   рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії №1, оформлене протоколом ОП № б/н від 08 червня 2017 року
- визнати протиправними та скасувати наказ ГУНП в Херсонській області від 21 червня 2017 року № 156 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службу невідповідність;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області з 21 червня 2017 року,
- стягнути з ГУНП в Херсонській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу,
- допустити   негайне виконання постанови в частині   поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , було відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 10.06.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області, оформлене протоколом ОП № б/н від 17 березня 2017 року, в частині висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 21 червня 2017 року № 156 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність. Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 22 червня 2017 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 22 червня 2017 року. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити  ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.06.2017 по 10.01.2020 в сумі   236916 грн. 69 коп. з   відрахуванням податків та обов`язкових зборів до бюджету. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Херсонській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає судове рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки при винесенні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати його а у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі .
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підставою для призначення атестування щодо ОСОБА_1 став рапорт начальника Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області про неналежне виконання позивачем службових обов`язків та неналежну службову дисципліну, поданого начальнику ГУНП в Херсонській області. На думку апелянта, за даних обставин, згідно ст.57 Закону України «Про Національну поліцію» у ГУНП були наявні підстав для призначення атестації у відношенні позивача, чому суд першої інстанції належної оцінки не надав. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не може вважатися особою, яка пропрацювала на посаді менше одного року, оскільки фактично 05.12.2017 року відбулась лише зміна назви посади, на якій перебував ОСОБА_1 при цьому посадові обов`язки та повноваження позивача залишились незмінними.
Апелянт вважає, що згідно вимог законодавства, атестаційна комісія наділена певними дискреційними повноваженнями, при цьому вказана комісія зробила негативний висновок щодо особи позивача на підставі всебічного розгляду всіх наявних у комісії матеріалів та на підставі аналізу наданих особою відповідей, у зв`язку з чим і прийняла в межах наданих їй повноважень рішення, яке відповідає положенням п. 15. розділу IV Інструкції № 1465, а тому атестування позивача було проведене у межах наданих атестаційним комісіям повноважень та у спосіб, який передбачений наказом МВС України від 17.11.2015 № 1465, що в свою чергу спростовує твердження позивача про порушення його прав під час проведення атестування. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції без достатніх правових підстав зобов`язав ГУНП в Херсонській області нарахувати позивачу середній заробіток, оскільки належним способом захисту в разі поновлення на посаді ОСОБА_1 буде саме стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не зобов`язання відповідача нараховувати та виплачувати останньому середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області   від 07.11.2015 року № 11 о/с відповідно до положень пунктів 9, 12   розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 призначено інспектором Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області та присвоєно спеціальне звання "старший лейтенант поліції". До цього   Карнасевич   проходи службу в органах внутрішніх справ з серпня 2006 року.
Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07.09.2016 року  № 162 о/с в позивача було звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч. 1 п. 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) на підставі рішення атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.08.2016 року.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.11.2016 року по адміністративній справі № 821/1329/16 було визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.08.2016 року   в частині висновку відносно ОСОБА_1 про невідповідність займаній посаді та звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07.09.2016 р. № 162 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність); поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 07.09.2016 року.
Наказом ГУПН в Херсонській області від 23.11.2016 року № 250 о/с ОСОБА_1 був поновлений на службі в поліції на посаді інспектора Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області з 07.09.2016 року.
05.12.2016 року начальник ГУНП в Херсонській області виніс наказ № 270 о/с про призначення у зв`язку з реорганізацією штатів ОСОБА_1 на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області, звільнивши його з посади інспектора того ж відділу.
25.01.2017 року  начальником Генічеського   ВП ГУНП в Херсонській області був поданий рапорт до   керівника ГУНП в Херсонській області     з інформацією про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків. 07.02.2017 року начальник Генічеського   ВП ГУНП в Херсонській області вдруге подав рапорт до керівника ГУНП в Херсонській області     з інформацією про   неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків.
Наказом керівника ГУ НП в Херсонській області від 09.02.2017 року № 194 призначено проведення з 01.03.2017 року атестування поліцейських   Головного управління НП в Херсонській області, в тому числі для вирішення питання про звільнення зі служби   в поліції   через службову невідповідність інспектора сектора реагування поліції № 1 Генічеського   ВП ГУНП ОСОБА_1 .
Позивач стверджує, що у березні 2017 року   дізнався про проведення відносно нього   атестації, із наказом про атестування ОСОБА_1 не ознайомлено.
04.03.2017 року позивач пройшов тестування. Згідно   результатів тестування   позивач набрав 35 балів за професійне тестування та 31 бал за загальними навичками. 17.03.2017 його було викликано на співбесіду.
17.03.2017 року Атестаційна комісія   № 1 ГУНП прийняла рішення про невідповідність позивача займаній посаді, з результатом атестації ОСОБА_1 ознайомився 28.03.2017.
Рішення атестаційної комісії було   оскаржено позивачем до Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1. 08.06.2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 . Центральною апеляційною атестаційною комісією № 1 відхилена, з чим було ознайомлено ОСОБА_1 15.06.2017 року.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Херсонській області від 21.06.2017 року № 156 о/с старшого лейтенанта поліції    ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).
Підставою для прийняття наказу від 21.06.2017 року № 156 о/с про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади було рішення атестаційної комісії № 1 ГУНП в Херсонській області від 17.03.2017 року, оформлене протоколом ОП б/н.
Вважаючи призначення та проведення атестування стосовно позивача безпідставним, а наказ про звільнення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при проведенні атестування позивача не дотримано вимог Закону № 580-VІІІ та Інструкції № 1465, у зв`язку з чим висновки атестаційної комісії, викладені в протоколі, не можуть бути підставами для звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону №580-VІІІ. 
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до положень ч.5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Як вбачається з постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на положення статті 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників", частиною першою якої вказано, що атестуванню не підлягають, зокрема, працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року, є загальними (базовими) щодо регулювання відносин із атестування працівників, які, в свою чергу, не суперечать положенням Закону № 580-VIII, а тому поширюються на відносини з атестування поліцейських. Разом з тим, Верховним Судом зазначено, що за результатами тестування позивач набрав 31 балів з 60 за тестування загальних навичок та 35 балів з 60 за тестування професійних знань, при цьому з урахуванням пункту 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 мінімальний бал становить 25 за тестом на знання законодавчої бази та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов`язковому порядку має бути врахованим атестаційною комісією під час прийняття рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ).           Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.   Зі змісту ст. 17 Закону № 580-VІІІ випливає, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до   ч.1 ст. 57 Закону № 580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою   оцінки їхніх ділових, професійних, особистих   якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри. Частиною 2   статті 57 Закону №580-VІІІ   встановлено, що       атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;       для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
При цьому, правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Закону України "Про професійний розвиток працівників". Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" атестуванню не підлягають, зокрема, працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року. Положення даного Закону   є загальними (базовими) щодо регулювання відносин із атестування працівників, які, в свою чергу, не суперечать положенням Закону № 580-VIII, а тому поширюються на відносини з атестування поліцейських.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, наказом ГУНП в Херсонській області від 23 листопада 2016 року № 250 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області на виконання судового рішення, а наказом ГУНП в Херсонській області від 21 червня 2017 року № 156 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1  звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність). Таким чином, атестація позивача була проведена до закінчення річного терміну праці позивача на відповідній посаді, що суперечить положенням Закону України "Про професійний розвиток працівників".
Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не   може    вважатися особою, яка пропрацювала на посаді менше одного року, оскільки фактично 05.12.2017 року відбулась лише зміна назви посади, на якій перебував ОСОБА_1 при цьому посадові обов`язки та повноваження позивача залишились незмінними, колегія суддів зазначає наступне.
Так, як вбачається з матеріалів справи, наказом від 05.12.2016   позивача призначено на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, увільнивши   його з посади   інспектора того ж   відділу. При цьому колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про те, що   фактично   відбулась   лише зміна назви посади, але   обов`язки та повноваження працівника поліції не змінилися, не підтверджені належними доказами, зокрема в матеріалах справи наявні лише функціональні обов`язки інспектора сектору реагування патрульної поліції Генічеського   ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 144-145) та функціональні обов`язки   дільничного інспектора міліції ОСОБА_1   на час   служби позивача в органах внутрішніх справ 2014-2015 років (т. 1 а.с. 146-148), які за змістом   суттєво відрізняються від функціональних обов`язків інспектора сектору реагування патрульної поліції Генічеського   ВП ГУНП. Разом з тим, згідно положень ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що вищезазначені доводи апелянта щодо відповідності посад позивача не спростовують того факту, що позивача було звільнено до закінчення річного терміну праці позивача на відповідній посаді, оскільки термін між його поновленням на роботі та повторним звільненням склав менше одного року. З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги у цій частині.
За приписами частини першої статті 47, частини першої статті 58 Закону № 580-VІІІ призначення на посади поліцейських   здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.
Як вірно встановлено судом, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області   від 07.11.2015 року № 11 о/с ОСОБА_1 призначено інспектором Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області та присвоєно спеціальне звання "старший лейтенант поліції" (т.1 а.с. 108), тобто позивач з 07 листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції безстроково.
Згідно із пунктом 5 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.
Визначення поняття "службова невідповідність" норми Закону не містять. Поряд з цим, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Тобто, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку та правил несення служби тощо. Для висновку про службову невідповідність поліцейського повинні бути об`єктивно встановлені факти, що свідчать про неналежне виконання ним своїх службових обов`язків, систематичне порушення дисципліни, вчинення ганебних вчинків, злочинів, корупційних правопорушень, порушення присяги, критично низький рівень теоретичних знань чи професійних навичок, тощо.
Таким чином, для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути проведено атестування поліцейського, передумовою такого атестування є   неналежне виконання службових обов`язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.
Судом встановлено, що атестацію позивача проведено з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, визначення відповідності посадам, зокрема для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, про що свідчить   наказ ГУ НП в Херсонській області № 194 від 09.02.2017 (п. 1.2)
В свою чергу, за аргументами відповідача, службова невідповідність позивача була зумовлена існуванням підстав до звільнення, а саме: неналежне виконання службових обов`язків, що було зазначено в двох рапортах начальника Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області від 07.02.2017 року, 25.01.2017 року.
Порядок проведення атестування поліцейських регламентується положденнями Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція).
Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками (пункт 5 розділу I Інструкції).
Організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають, зокрема, складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню (пункт 1 розділу IV Інструкції).
Відповідно до пунктів 10-12 розділу IV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.
За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов`язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.
Пунктом 15 розділу IV Інструкції передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: займаній посаді відповідає; займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.
Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов`язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, за результатами тестування позивач набрав 31 балів з 60 за тестування загальних навичок та 35 балів з 60 за тестування професійних знань, при цьому з урахуванням пункту 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 мінімальний бал становить 25 за тестом на знання законодавчої бази та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички  Таким чином, позивач під час проходження тестування подолав встановлений мінімальний рівень.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване  рішення   атестаційної комісії є необґрунтованим, оскільки   відповідачі не надали суду доказів на підтвердження обставин, які у протоколі   атестаційної комісії вважаються встановленими. Зокрема, не надано відомостей, отриманих під час співбесіди з поліцейським, та відомостей із відкритих джерел, на які атестаційна комісія посилається як на докази низького рівня мотивації поліцейського щодо подальшої роботи, низького професійного рівня/потенціалу поліцейського, незнання ним антикорупційного законодавства. Разом з тим, факт   не ознайомлення позивача зі своїми функціональними обов`язками інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, не є беззаперечним доказом їх невиконання,   оскільки   належне виконання функціональних обов`язків покладено на поліцейського в силу Закону № 580-VII. 
В свою чергу, колегія суддів приймає до уваги, що   атестаційна   комісія   не аналізувала повноти виконання позивачем функціональних обов`язків (посадових інструкцій), оскільки з функціональними обов`язками позивача не   ознайомлювалась, не   досліджувала показників службової діяльності,   не враховувала відсутність непогашених дисциплінарних стягнень на час атестації. Частиною 1 статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого     Законом України   від 15.03.2018 № 2337-УІІ, передбачено, що   строк дії дисциплінарних стягнень з моменту оголошення їх порушникові становить: щодо   суворої догани - протягом чотирьох місяців.     Остання дисциплінарна відповідальність у вигляді     суворої догани була застосована до   позивача   24.03.2016 року.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішення атестаційної комісії не містить висновків щодо фактів невідповідності позивача вимогам, що пред`являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді. Відповідачами не наведено доказів на підтвердження наявності такої обставини, як низький рівень мотивації позивача для подальшої служби в поліції. Сумніви щодо "чесності" позивача   членам ї атестаційної комісії є їх відображенням суб`єктивного сприйняття інформації від ОСОБА_1 та носять загальний характер, жодним чином не підтверджені конкретними фактами та документальними доказами, які б доводили такі висновки, а також свідчили б про обставини, які виключають можливість проходження ним служби в органах національної поліції.
Так само протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу твердження комісії про службову невідповідність позивача.
Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його документального закріплення, повинно бути вмотивованим, деталізованим і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття. При цьому в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, яким саме критеріям не відповідав позивач та які обставини в їх сукупності призвели до прийняття оскаржуваного рішення про службову невідповідність.
Зі змісту Інструкції слідує, що кінцевою метою проведення атестування поліцейського є не звільнення його з посади, а визначення його місця в системі органів поліції, зважаючи на його професійний рівень, тощо. Водночас, атестаційна комісія, приймаючи оскаржуване рішення, не запропонувала позивачу, який більше 10 років працював в органах внутрішніх справ та поліції,   іншу роботу, порушивши тим самим право позивача на працю, встановлене ст. 43 Конституції України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що на підставі всебічного розгляду всіх наявних у комісії матеріалів та на підставі аналізу наданих особою відповідей, у зв`язку з чим і прийняла в межах наданих їй повноважень рішення, яке відповідає положенням п. 15. розділу IV Інструкції, а тому атестування позивача було проведене у межах наданих атестаційним комісіям повноважень та у спосіб, який передбачений Інструкцією, оскільки вказані доводи спростовуються обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанції, а також матеріалами справи.
Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта щодо дискреційності  повноважень атестаційної комісії як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки адміністративний позов містить вимогу про перевірку правомірності прийнятого відповідачем як суб`єктом владних повноважень рішення. Повноваження суду на вчинення таких дій передбачені ст.ст.2, 5, 19, 245 КАС України. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч.2 ст.2 КАС. Одним із таких критеріїв є критерій обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.
Розглянувши сукупність встановлених в справі обставин, враховуючи незаконність проведення атестації позивача та необґрунтованість рішення атестаційної комісії, а також те, що під час проведення атестування відносно позивача атестаційною комісією порушені принципи об`єктивності, обґрунтованості, комплексності атестування працівників поліції і рішення прийнято без врахування визначених Інструкцією критеріїв, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області, оформленого протоколом ОП № б/н від 17 березня 2017 року, та як наслідок наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 21 червня 2017 року № 156 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , а також  поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 22 червня 2017 року.
Суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. 235 Кодексу законів про працю України та Порядку умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016   №260 погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати   та виплатити   позивачу     середній   заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету, із обчислення розміру середнього заробітку за весь час прогулу шляхом множення   календарних днів за цей період (933 дні) на середньоденний заробіток позивача, обчислений діленням заробітної плати протягом останні двох місяців перед звільненням робочі (календарні) дні на число календарних днів за цей період 253 грн. 93 коп.).
Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції без достатніх правових підстав зобов`язав ГУНП в Херсонській області нарахувати позивачу середній заробіток, оскільки належним способом захисту в разі поновлення на посаді ОСОБА_1 буде саме стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не зобов`язання відповідача нараховувати та виплачувати останньому середній заробіток за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно вимог ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Таким чином, з системного тлумачення положень ст. 235 Кодексу законів про працю України та Порядку умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016   №260 випливає, що рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити  ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу не суперечить нормам чинного законодавства, тому суд критично оцінює зазначені доводи апелянта. Крім того,  позивачем по справі, на захист порушених прав та законних інтересів якого прийняте рішення, рішення суду не оскаржується, а відповідно до положень ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України, Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області, про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець

        Суддя:                                                                                     Л. П. Шеметенко