Справа № 752/10350/19                                                    Гол. в суді першої інст. -  Дідик М.В. 
 
Провадження № 33/824/47/2020                                      Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст.124 КУпАП

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
  П О С Т А Н О В А
  І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
10 січня 2020 року                                                                      м. Київ
 
   Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського  апеляційного суду Полосенко  В.С. за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 , його захисника Гріденко Т.В., та представника потерпілого Вергуна І.Т., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника Гріденко Т.В. та на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від  17 вересня 2019 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,  зареєстрованого та проживаючого за адресою:     АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненніадміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
        Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, 10.05.2019 року о 00 год. 55 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Субару», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Кайсарова не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який завершив проїзд перехрестя, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п.п. 2.3б), 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
         Постановою судді Голосїівського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП тапровадження в справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
          Не погоджуючись з цим судовим рішенням,  ОСОБА_1 та його захисник подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову судді скасувати, а провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.
         Крім того, апелянти подали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови. В обґрунтування своїх доводів зазначають, що подання апеляційної скарги з пропущенням строку, встановленого законом, викликане фактом неодноразових повернень Київським апеляційним судом раніше поданої апеляційної скарги з формальних підстав. Вважають, що така причина пропуску строку є поважною.    
         В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Гріденко Т.В. зазначають, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають дійсним обставинам справи, а саме судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Зокрема, апелянти вказують, що ОСОБА_1 рухався на зелений дозволяючий сигнал світлофору, перебував на головній дорозі, а тому діяв у відповідності до п.1.4 ПДР України, розраховуючи на те, що інші учасники дорожнього руху виконують ці правила.
Звертають увагу суду на те, що водій автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 в цій дорожній обстановці повинен був діяти на виконання п.16.6 ПДР України, а саме: повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, надати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку або повертають праворуч, а також у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України, за якими у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Вважають, що обставини викладені у протоколі  серії ОБ №179672 від 10.05.2019 року є необ`єктивними та такими, що не відповідають на момент зіткнення обох автомобілів обставинам ДТП. Інших доказів, які б вказували на вину ОСОБА_1 у порушенні ПДР України, матеріали справи не містять.
 Зазначають, що пояснення іншого водія ОСОБА_2 , надані ним відразу після дорожньо-транспортної пригоди, спростовують порушення ОСОБА_1 ПДР України та підтверджують те, що саме дії ОСОБА_2 спричинили ДТП. Крім того, в постанові судді І-ї інстанції зазначено, що не виключається можливого порушення ПДР і водієм автомобіля «Шкода Октавіа».
Вказують, що характер руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є причиною виникнення даної ДТП та її наслідків.
Натомість, за наявності в матеріалах справи про адміністративне правопорушення двох висновків експертів, що мають суперечності, суддя І-ї інстанції відмовив у задоволенні клопотання про призначення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз.
 Таким чином, суддя І-ї інстанції, в порушення ст.278, 280, 283 КпАП України та п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року повно, всебічно та об`єктивно не дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з`ясував належним чином, зокрема шляхом допиту учасників ДТП, свідків, витребування письмових доказів та з урахуванням встановленого, за необхідності, призначення експертизи, обставини, передбачені ст.ст.247, 280 КУпАП. 
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку представника потерпілої особи, який заперечував проти її задоволення та просив постанову залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходжу до наступного.
         З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 та його захиснику строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
         Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. 
Вказаних вимог закону, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема:
- протоколом серії ОБ№ 179672 від 10.05.2019 року про адміністративне правопорушення;
- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.05.2019 року, на якій чітко відображене місце зіткнення транспортних засобів та обставини ДТП, а також фотознімками з місця ДТП;
- висновком експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП №1-09/19 від 03.09.2019 року, а також показами експерта ОСОБА_3 , наданими під час судового розгляду в суді І-ї інстанції.
Вказані докази, на думку суду, є достатніми, належними, допустимими та складеними з дотриманням норм законодавства.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду захисник Гріденко Т.В. на підтвердження доводів апеляційної скарги надала висновок експертного дослідження за результатами проведення автотехнічного дослідження №26979/19-52/28382/19-52 від 24.10.2019 року, за яким з технічної точки зору водій автомобіля  «Шкода» з державнимреєстраційнимномеромНОМЕР_2 , не дотримався вимог п.10.5 ПДР України.
Натомість, цей письмовий доказ не може бути врахований судом апеляційної інстанції як належний та допустимий. Зокрема, вказаний висновок не містить відомостей про попередження експертів про кримінальну відповідальність в порядку ст.384 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку, що викликає сумнів у його повноті, правильності та об`єктивності. Крім того, експертне дослідження грунтується лише на поясненнях ОСОБА_1 і матеріалах справи,  проведено без всебічного дослідження всіх обставин ДТП та залучення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 
Ретельний аналіз цього доказу вказує лише на те, що вищевказаний висновок експертного дослідження не ґрунтується на належних та достовірних вихідних даних, що узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, та не відповідає фактичним її обставинам.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечував факт порушення ним ПДР та пояснив, що проїжджав по вул. Кайсарова через перехрестя з вул. Сумською на зелений сигнал світлофора. В цей момент автомобіль "Шкода", який стояв у лівій смузі руху в зустрічному напрямку, різко здійснив маневр повороту ліворуч. В свою чергу він, щоб уникнути зіткнення, почав сигналити та з маневрував в бік вул. Сумської.
           Натомість, приписами п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Аналізуючи вищевикладене,  апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду І-ї інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п.12.1 ПДР України, та враховуючи місце зіткнення транспортних засобів поза межами смуг руху автомобілів, механізм та характер їх пошкоджень, а також наявні у матеріалах справи докази, в своїй сукупності, вважає, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам ПДР України та знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
            Всупереч доводам ОСОБА_1 та його захисника Гріденко Р.В. суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, в тому числі і обом висновкам експертних досліджень, допитавши у судовому засіданні експертів, які їх проводили, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини ДТП.
    Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. 
  Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень при розгляді даної справи та постановленні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції, під час апеляційного розгляду також не встановлено підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, а відтак, - і для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
           Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Гріденко Т.В. залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення -  без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                   В.С. Полосенко