Справа № 305/1066/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

16 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,
       з участю секретаря Юрочко А.П.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 18 липня 2019 року (у складі судді Ємчука В.Е.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у червні 2019 р. 
       Просила:
-стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. до досягнення дитиною повноліття;
-стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь аліменти на своє утримання щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. до досягнення дитиною трирічного віку;
-повернути без виконання судовий наказ Рахівського районного суду від 08.05.2019 р. у справі №305/738/19.
       На обґрунтування позовних вимог указала, що з 19 жовтня 2017 р. і на момент звернення до суду сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.
        ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 .
       Судовим наказом Рахівського районного суду від 08.05.2019 р. у цивільній справі №305/738/19 ОСОБА_2 було зобов`язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення останнім повноліття.
       Відповідач не проживає із позивачем і сином, участі в його утриманні не бере.
       Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі не меншому, ніж визначений діючим законодавством. Відтак, позивач стверджує, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн.
       Також позивач вважає, що відповідач має фактичну можливість сплачувати аліменти на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох років щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. через те, що позивач ніде не працює і не має жодного доходу крім разової допомоги при народженні сина.
       Рішенням Рахівського районного суду від 18 липня 2019 р. позов задоволено частково: вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з 04.06.2019 р. до 16 серпня 2021 р. У задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів, які стягуються на дитину, відмовлено.
       Вирішено питання розподілу судових витрат.
        ОСОБА_2 просить це рішення у частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині. Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
-відповідач не має місця роботи, власного майна, проживає разом із матір`ю, братом і його сім`єю. Має проблеми зі здоров`ям. Указані обставини унеможливлюють сплату ним того розміру аліментів на утримання дружини, який визначив суд.
        ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу. Просить винести постанову якою рішення суду першої інстанції у частині не задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
-суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що відповідач не має фактичної можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1600 грн.;
-суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що позивачем не подано жодного належного доказу на підтвердження факту зміни її матеріального стану;
-відповідач не надав доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти в сумі 1600 грн. на утримання дитини.
       Письмових відзивів на апеляційні скарги до суду не надходило.
       Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суд виходив із того, що позивач звертаючись до суду з позовом, не надала жодного доказу, який би підтверджував, що з 08 травня 2019 р., тобто з часу видачі Рахівським районним судом судового наказу про стягнення на її користь аліментів і до 04 червня 2019 р., тобто на день подачі позову, змінився матеріальний або сімейний стан платника аліментів чи її, погіршився чи поліпшився стан здоров`я сторін чи їхньої дитини, інших обставин, які б надавали правові підстави суду для збільшення розміру аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 .
       Позивач фактично просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом із 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до 1600 грн. на утримання дитини, щомісячно, посилаючись на наявність можливості у відповідача сплачувати вказану суму, однак позивач не надала суду жодних доказів, які б містили дані про майновий стан відповідача.
       Задовольняючи вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання останньої, суд виходив із доведеності та обґрунтованості заявленої вимоги.
       Колегія суддів повністю погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі зроблені на підставі повно з`ясованих обставин справи та відповідають нормам матеріального права.
       Апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.
       При цьому судом першої інстанції установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 жовтня 2017 р., який був зареєстрований виконавчим комітетом Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_3 .
       Дитина проживає разом із ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї позивача від 28 травня 2019 р., складеним комісією в складі депутата Косівсько-Полянської сільської ради Митрюк В.Д., представника сільської ради Воронюк Т.В. і свідків: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , та довідкою виконавчого комітету Косівсько-Полянської сільської ради №1049 від 28.05.2019 р.
       Відповідно до судового наказу судді Рахівського районного суду від 08.05.2019 р. у справі 305/738/19 з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття.
       Згідно з наказом директора Великобичківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 В.Й.Поптанича від 26.11.2018 р. ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27 листопада 2018 р. по 16 серпня 2021 р.
       Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 колегія суддів зауважує таке.
З        а приписами ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
       Частинами 2, 4 та 6 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
       Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
       Основне, що необхідно встановити в цих спірних правовідносинах, є можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини.
       Однак, у ході судового розгляду не було встановлено, що відповідач такої змоги не має.
       Доводи апеляційної скарги щодо неможливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини через відсутність роботи, стану здоров`я і відсутності майна не можуть бути взяті до уваги, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
       Довідки Верхньоводянської сільської ради, додані відповідачем до апеляційної скарги, які ніби підтверджують ці факти, не беруться до уваги оскільки як неналежні в контексті спірних правовідносин.
       Відтак, слід констатувати, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, а тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років. Визначений розмір аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку відповідає обставинам справи.
       Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
       Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів зауважує таке.
       За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитинудо досягнення нею повноліття.
       Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).
       Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Апеляційні доводи позивача зводяться до необхідності збільшити розмір аліментів і замість розміру аліментів, який був визначений судовим наказом Рахівського районного суду від 08.05.2019 р. (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) (а.с.13), стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. до досягнення дитиною повноліття.
       Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.
       При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
       Позивач жодними належними та допустимими доказами не довела, що з моменту видачі судового наказу 08.05.2019 р. і до моменту звернення до суду з позовом (04.06.2019 р.) покращилося матеріальне становище платника аліментів або погіршилося матеріальне становище чи стан здоров`я стягувача аліментів.
       Позивач у апеляційній скарзі посилається на те, що факт зміни її матеріального стану підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 28.05.2019 р., а також довідкою за місцем проживання позивача від 28.05.2019 р., однак указані докази не містять інформації щодо предмета доказування.
       Тобто, в цих документах відсутня інформація, яка б підтвердила погіршення матеріального становища позивача з моменту видачі судового наказу 08.05.2019 р.
       Також позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про покращення майнового стану відповідача, що могло б слугувати підставою для збільшення розміру стягуваних документів.
       Медичні документи, подані позивачем до апеляційної скарги не можуть братися судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вони не досліджувалися судом першої інстанції.
       Так само апеляційній суд не бере до уваги квитанції на придбання медикаментів, які були подані позивачем до апеляційної скарги, оскільки таке придбання мало місце 30 липня 2019 р., тобто вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення.
       Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.
       Керуючисьст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.                                         2.Рішення Рахівського районного суду від 18 липня 2019 року залишити без змін.                                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 24 січня 2020 р.
Судді: