УХВАЛА

02 березня 2020 року 
Київ
справа №9901/54/20
адміністративне провадження №П/9901/54/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду       Уханенка С.А., перевіривши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
24 лютого 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду його дисциплінарних скарг від 23.12.2019 і від 09.01.2020 щодо дисциплінарного проступку судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 із заявлених підстав, передбачених частиною першою статті 106 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402), зобов?язання відповідача розглянути зазначені дисциплінарні скарги від 23.12.2019 і від 09.01.2020 та надати ґрунтовну відповідь про результати розгляду.
На обґрунтування позову зазначив, що ухвалою Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11.02.2020 №400/2дп/15-20 на підставі пункту 4 частини першої статті 45 Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя" (далі - Закон №1798) відмовлено у відкритті дисциплінарної справи за його скаргами щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_2 . Однак, за доводами позивача, суть його скарг до Вищої ради правосуддя не зводилася до незгоди із судовими рішеннями, що свідчить про те, що відповідач фактично не розглянув його скарги із заявлених підстав, передбачених частиною першою статті 106 Закону №1402, та не надав ґрунтовної відповіді за результатом їхнього розгляду.
За змістом частин першої і другої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка складається з двадцяти одного члена та до повноважень якої віднесено, серед іншого, розгляд скарг на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
У частині десятій статті 131 Конституції України передбачено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи для забезпечення розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів і прокурорів.
Органом Вищої ради правосуддя для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів є Дисциплінарні палати, які утворюються з числа членів Ради (стаття 108 Закону №1402, стаття 26 Закону №1798).
В силу частини першої статті 42 Закону №1798 дисциплінарне провадження розпочинається, зокрема, після отримання відповідно до статті 107 Закону №1402 скарги щодо дисциплінарного проступку судді, право на звернення з якою має будь-яка особа.
Дисциплінарне провадження включає: 1) попереднє вивчення матеріалів, що мають ознаки вчинення суддею дисциплінарного проступку, та прийняття рішення про відкриття дисциплінарної справи або відмову у її відкритті; 2) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності (частина третя статті 42 Закону №1798).
Підстави для відмови у відкритті дисциплінарної справи наведені у частині першій статті 45 Закону №1798, однією з яких є те, що суть скарги зводиться лише до незгоди із судовим рішенням (пункт 4).
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 реалізував своє право на звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргами, датованими 23.12.2019 і 09.01.2020, стосовно судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 , в яких навів факти, що свідчили, на його думку, про вчинення суддею дисциплінарного проступку.
11 лютого 2020 року Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя, розглянувши висновок доповідача-члена Другої Дисциплінарної палати Худика М.П. від 06.02.2020 про відсутність підстав для відкриття дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_1 (зареєстрованими 24.12.2019 і 10.01.2020 за вхідними №Д-2750/12/7-19, №Д-245/0/7-20) з тих мотивів, що суть скарг зводиться лише до незгоди із судовим рішенням (пункт 4 частини першої статті 45 Закону №1798), прийняла ухвалу №400/2дп/15-20 про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді ОСОБА_2 .
Звертаючись з позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду скарг від 23.12.2019 і від 09.01.2020, позивач фактично не погоджується з рішенням її Дисциплінарної палати про відмову у відкритті дисциплінарної справи, стверджуючи про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 106 Закону №1402, для відкриття дисциплінарної справи і притягнення судді ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.
Частина друга статті 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів, які мають своїм завданням справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)).
Відповідно до частини четвертої статті 22, частини першої статті 266 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, зокрема, справи щодо законності актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, а також законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.
Зазначеним нормам процесуального закону кореспондують приписи частини першої статті 35 Закону №1798, згідно з якою рішення Вищої ради правосуддя може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Водночас у частині четвертій статті 35 Закону №1798 встановлено, що рішення Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя може бути оскаржено до Вищої ради правосуддя.
Зі змісту статей 50-51 Закону №1798 вбачається, що до Вищої ради правосуддя можуть бути оскаржені рішення Дисциплінарної палати про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності, тоді як рішення Дисциплінарної палати, ухвалені на стадії попереднього вивчення матеріалів, у тому числі про відмову у відкритті дисциплінарної справи, оскарженню не підлягають (частина четверта статті 44, частина друга статті 45, частина друга статті 46 Закону №1798).
Отже, проаналізованими нормами чинного законодавства України не передбачено можливості оскаржити рішення Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя (як окремого дисциплінарного органу в системі правосуддя) про відмову у відкритті дисциплінарної справи ні до Вищої ради правосуддя, ні до суду.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, у відкритті провадження в цій адміністративній справі слід відмовити.
Спір, за вирішенням якого звернувся позивач, не підлягає судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено його вирішення. 
При постановленні цієї ухвали враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 06 лютого 2019 року у справі №9901/889/18, від 04 квітня 2019 року у справі №9901/25/19, від 4 грудня 2019 року у справі №9901/509/19.
Керуючись статтями 170, 248, 266, 295 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії.
2. Ухвала суду може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п?ятнадцяти днів з дня її складення.
3. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                                                                                     С.А. Уханенко