Справа №591/6070/19 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.	
Номер провадження 33/816/22/20 	Суддя-доповідач Олійник В. Б. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення - ОСОБА_1 , захисника Трофименка М.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми, від 25 листопада 2019 року, відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 
про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП України, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми, від 25 листопада 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, за таких обставин. 
22 вересня 2019 року, о 22 год. 28 хв., у м. Суми, по вул. М. Лушпи, біля буд. № 2/1, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Хюндай Санта Фе», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан сп`яніння від проходження такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, а чекав прибуття працівників служби «швидкої медичної допомоги» від яких хотів щоб вони доставили його для огляду в медичний заклад охорони здоров`я, оскільки їхати у медичний заклад на патрульному автомобілі працівників поліції він боявся через незаконний фізичний вплив поліцейських на нього під час зупинки транспортного засобу та оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказує ОСОБА_1 і про те, що працівники поліції, діючи в порушення вимог законодавства запропонували йому пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Драгер Алкотест», модифікація якого не передбачена свідоцтвом № 14455/2014, затвердженого Наказом Держлікслужби України «Про державну реєстрацію медичних виробів».
ОСОБА_1 зазначає, що покази свідків, викладені працівником поліції у письмовому виді в поясненнях до протоколу, викликають сумніви щодо їх об`єктивності, а тому свідки повинні були бути допитані в суді безпосередньо.
Також ОСОБА_1 вказує на формальний підхід суду першої інстанції до розгляду справи без фактичного з`ясування обставин, виклику працівників поліції та свідків.
Крім того, ОСОБА_1 наголошує, що всупереч вимогам ст. 277 - 2 КУпАП він не був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що стало наслідком прийняття необґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без присутності ОСОБА_1 та порушення таким чином його права на захист.
Стверджує ОСОБА_1 і про те, що особисто рекомендованих повідомлень суду про розгляд справи він не отримував та, окрім цього, ОСОБА_1 має сумнів у законності актів старшого судового розпорядника щодо здійснення ним виходу до місця проживання ОСОБА_1 для вручення судового повідомлення про час та місце судового розгляду справи, оскільки у акті відсутні дані щодо свідків щодо обставин прибуття судового розпорядника до місця його проживання та дані про залучення представників житлово - експлуатаційної контори щодо цього.
Натомість, як зазначає ОСОБА_1 , 19 листопада 2019 року він заявив відвід судді Шершаку М.І. у розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що йому невідомо про стан розгляду справи, чим, на його думку, продемонстрував свою зацікавленість у прийнятті участі у розгляді справи.
Зазначає ОСОБА_1 і про те, що відеозаписи обставин події не можуть вважатися належними доказами у справі, так як матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять посилань на технічний засіб за допомогою якого було здійснено відеозапис.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку захисника Трофименка М.С. про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На переконання суду апеляційної інстанції, є безпідставними мотиви апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що суд першої інстанції належним чином не повідомив його про місце, дату та час розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення, розгляд справи у суді першої інстанції було призначено на 3 жовтня 2019 року.
3 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про відкладення розгляду справи, в зв`язку з необхідністю реалізації свого права на правову допомогу при розгляді справи (а. с. 13), у зв`язку з чим судовий розгляд справи було відкладено на 6 листопада 2019 року.
6 листопада 2019 року судовий розгляд справи було знову відкладено у зв`язку з клопотанням ОСОБА_1 про необхідність реалізації свого права на правову допомогу (а. с. 17), у зв`язку з чим судовий розгляд справи знову було відкладено на 8 листопада 2019 року.
8 листопада 2019 року судовий розгляд не відбувся у зв`язку з захворюванням судді (а. с. 19), у зв`язку з чим судовий розгляд справи було відкладено на 25 листопада 2019 року та у цей же день судом було направлено повідомлення про час та місце судового розгляду справи на адресу місця проживання ОСОБА_1 (а. с.20).
14 листопада 2019 року суддею Клімашевською І.В. було задоволено заяву судді Зарічного районного суду м. Суми Шершака М.І. про самовідвід у даному провадженні (а. с. 24), у зв`язку з чим повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями Зарічного районного суду м. Суми суддею ? доповідачем у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , було визначено суддю Клімашевську І.В. (а. с. 25).
14 листопада 2019 року старшим судовим розпорядником Зарічного районного суду м. Суми був здійснений вихід до місця проживання ОСОБА_1 для вручення йому листа з повідомленням про час та місце судового розгляду справи, однак вручити ОСОБА_1 таке повідомлення не вдалося у зв`язку з неможливістю здійснення такого вручення (а. с. 29).
15 листопада 2019 року на адресу місця проживання ОСОБА_1 знову було направлено листа з повідомленням про місце, дату та час здійснення судового розгляду справи (а. с. 30).
З актів старшого судового розпорядника, від 18 листопада 2019 року, вбачається, що ним був здійснений повторний вихід до місця проживання ОСОБА_1 для вручення йому листа з повідомленням про час та місце здійснення судового розгляду, однак здійснити вручення повідомлення не вдалося у зв`язку з неможливістю його здійснення (а. с. 32 - 33).
Оцінюючи вказані обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції були вжиті всі можливі та допустимі заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про місце, дату та час розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції вважає, що за наведених обставин суд першої інстанції правильно зробив висновок про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , оскільки він, достовірно знаючи про судовий розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно нього, ходом судового розгляду справи не цікавився та, зловживаючи своїми правами затягував розгляд справи з метою досягти закінчення перебігу строків в період яких можливо застосування адміністративного стягнення, тим самим намагався уникнути відповідальності за вчинене.
При цьому, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи ОСОБА_1 про упередженість судді Клімашевської І.В. щодо результатів розгляду справи, оскільки такі доводи є припущенням ОСОБА_1 та не підтверджується матеріалами справи та будь -якими доказами щодо цього.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддею, у відповідності зі ст. ст. 245; 251; 252; 280 КУпАП, були повно встановлені всі обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції у їх сукупності.
Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Дані обставини знайшли своє підтвердження при дослідженні суддею протоколу про адміністративне правопорушення, від 22 вересня 2019 року (а. с. 1), акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, (а. с. 2) та файлів відеофіксації події, від 22 вересня 2019 року.
Так, із файлів відеофіксації з нагрудних камер поліцейського вбачається, що дорогою рухається автомобіль марки «Хюндай Санта Фе», на вимогу поліцейського зупинитися намагається втекти від переслідування. Після зупинки вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 , який знаходився в автомобілі один, пересів на заднє сидіння, що було зафіксовано на відео, та почав стверджувати, що він являється пасажиром та просто відпочиває. Факт вживання алкоголю ОСОБА_1 не заперечував, проте наголошував, що являється просто пасажиром. При зупинці транспортного засобу та складанні протоколу відносно нього відмовлявся називати свої анкетні дані, вів себе зухвало, висловлювався брутальною лайкою на адресу працівників патрульної служби.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а чекав приїзду медичних працівників служби «швидкої медичної допомоги», оскільки боявся їхати з працівниками поліції до медичного закладу для обстеження на стан сп`яніння, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчать про поведінку ОСОБА_1 спрямовану на те, щоб вичерпався час, протягом якого можливо пройти огляд у медичному закладі.
На думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу мотиви апеляційної скарги проте, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити обстеження на стан сп`яніння, оскільки з відеофайлів фіксації події правопорушення судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 погоджувався пройти обстеження на стан сп`яніння, як пасажир автомобіля, а не як водій.  
Не заслуговують уваги і мотиви апеляційної скарги і про те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти обстеження на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, який не є належним для використання при обстеженні, оскільки, огляд ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 проходити таке обстеження, при цьому, суд апеляційної інстанції не може погодитись з мотивами апеляційної скарги з приводу того, що модифікація спеціального технічного засобу - алкотестера «Драгер Алкотест» не передбачена свідоцтвом № 14455/2014, затвердженого Наказом Держлікслужби України «Про державну реєстрацію медичних виробів».
Суд апеляційної інстанції не може погодитись з мотивами пояснень ОСОБА_1 та захисника Трофименка М.С. у суді апеляційної інстанції про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , є недопустимими доказами, оскільки такі пояснення зроблені від імені свідків працівником поліції. 
Як у мотивах апеляційної скарги ОСОБА_1 , так і своїх поясненнях у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не заперечує того, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були присутні при здійсненні працівником поліції пропозиції ОСОБА_1 пройти обстеження на стан сп`яніння, як шляхом застосування спеціального технічного засобу, так і у медичному закладі.
Вказана обставина спростовує мотиви пояснень у суді апеляційної інстанції, як ОСОБА_1 , так і захисника Трофименка М.С. про те, що вказані свідки не підтверджують факт відмови ОСОБА_1 пройти обстеження на стан сп`яніння, при цьому, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зауважити, що в основу свого висновку про доведеність судом першої інстанції винуватості ОСОБА_1 у вчиненому, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо обставин відмови ОСОБА_1 пройти обстеження на стан сп`яніння, оскільки суд апеляційної інстанції безпосередньо не досліджував пояснення вказаних свідків, відмовивши стороні захисту у допиті цих свідків судом апеляційної інстанції, оскільки, обставини вказаної події зафіксовані нагрудними камерами поліцейських патрульної служби, та дослідивши їх, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для виклику зазначених у клопотанні свідків.
Визнаючи доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за встановлених обставин, суд апеляційної інстанції також приймає до уваги те, що за обставин вчиненого ОСОБА_1 , відносно нього працівником поліції також була винесена постанова про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 126 ч. 1 КУпАП за фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом без наявності у нього відповідних документів, що дають право на керування таким засобом.
Як встановлено судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду з пояснень ОСОБА_1 , вказана постанова працівника поліції набрала законної сили.
У зв`язку з такою обставиною, за наявності не скасованої у встановленому законом порядку постанови про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за  фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом без наявності у нього відповідних документів, що дають право на керування таким засобом, для суду апеляційної інстанції є встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції при визнанні судом винним ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції, аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, вважає їх безпідставними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
За наведених обставин, знаходячи постанову суду першої інстанції законною, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду.
Керуючись ст. ст. 285; 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми, від 25 листопада 2019 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Олійник В. Б.