Справа № 127/27129/18
Провадження № 22-ц/801/23/2020
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Марчук В. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року	Справа № 127/27129/18	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючої: Марчук B.C.,
суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу № 127/27129/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Антонюка В.В. в залі суду о 10.11 год , дата складання повного тексту судового рішення - 07.10.2019 року, 

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась у Вінницький міський суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2002 році за рішенням суду, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 10.01.2008 року. В грудні 2007 року позивач змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».
За час шлюбу, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народився син - ОСОБА_5 , який з дня розлучення батьків і по сьогоднішній день проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 квітня 2008 року, прізвище сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінене з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».
На час звернення з даним позовом у суд, син сторін - ОСОБА_7 є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Вінницькому національному аграрному університеті на денній формі навчання та потребує, у зв`язку з цим, матеріальної допомоги, оскільки не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. 
Крім того, син щороку сплачуватиме за навчання, згідно Договору про навчання щодо надання освітніх послуг.
Відповідач працює та отримує заробітну плату, у зв`язку з чим, має змогу утримувати спільну дитину сторін на період навчання.
Позивачка просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, в розмірі ј частини від всіх видів заробітку відповідача (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до закінчення навчання або до досягнення сином віку 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.        
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2019 року позов задоволено частково. Вирішено: стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частин всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 26.10.2018 року, на період навчання сина у Вінницькому національному аграрному університеті але не більше ніж до досягнення сином 23-х років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно; вирішено питання судових витрат.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, як незаконне та таке що ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Апеляційна скарга мотивовано тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги ту обставину, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак в розмірі 300 грн. щомісячно, оскільки на даний час він не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Крім того, у другому шлюбі має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, яким зобов`язаний надавати допомогу. При цьому, скаржник зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів , які б свідчили про його спроможність сплачувати аліменти у заявленому розмірі. 
З урахуванням зазначеного, апелянт просить апеляційний суд скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.
Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним правовим вимогам.
Згідно ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.
В ході розгляду справи встановлені наступні обставини.
26.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом у Вінницький міський суд, який заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2019 року було задоволено (а/с34). 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2019 року заочне рішення було скасоване і справа була призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а/с84).
Позов мотивований наступним.  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 27.11.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 08.01.2002 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 на а\с 6.
У 2007 році, відповідно до свідоцтва про зміну імені від 13 грудня 2007 року серії НОМЕР_2 , позивач змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с.5).
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10.09.2000 року та серії НОМЕР_4 від 10 січня 2008 року підтверджується, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являються ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.8 - 9).
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 квітня 2008 року та відповідно до свідоцтва про народження від 26 травня 2008 року серії НОМЕР_5 , виданого повторно, прізвище ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінено на ОСОБА_7 (а.с.10-11).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 (а.с.14).
Договором про навчання № 054.18д-МО від 09 серпня 2018 року та довідкою № 151, виданою Вінницьким національним аграрним університетом 05 серпня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_7 є студентом денної контрактної форми навчання 11-МОА першого курсу факультету менеджменту та права з 01 вересня 2018 року і що навчання буде відбуватися протягом чотирьох років; що загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання складає 32 000 грн. (а.с.15, 16).
Квитанцією №18 від 02 серпня 2018 року підтверджується періодичний платіж ОСОБА_1 за навчання ОСОБА_7 у розмірі чотирьох тисяч гривень.(а\с26).
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_9 06.08.2002 року у Виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. У шлюбі у них народилися троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .(а.с.51,52-54).
Як вбачається із довідки про доходи від 26.02.2019 року, дохід ОСОБА_2 з вересня 2018 року по лютий 2019 року становить 21 620 грн. (а.с.57).
Дохід дружини відповідача - ОСОБА_11 за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року включно - 27 586,70 грн. (а/с59).
Відповідно до довідки з ЖЕК "Агрономічне" від 17.04.2019 року по АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_2 - відповідач, ОСОБА_11 - дружина, ОСОБА_12 - тесть відповідача; діти: ОСОБА_6 , 2003 року народження, ОСОБА_6 , 2007 року народження та ОСОБА_10 2013 року народження (а.с.60).
У Довідці ТОВ «ЖЕО» №3617 від 21.05.2019 року на а\с 69 вказаний склад сім`ї позивачки : ОСОБА_1 - власник квартири АДРЕСА_3 ; ОСОБА_1 - батько; ОСОБА_13 - мати; ОСОБА_7 2000 року народження - син; ОСОБА_14 2011 року народження - син.
Довідка Вінницької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості за №92 від 20.05.2019 року свідчить про те, що позивачка ОСОБА_1 з 16.04.2019 року перебуває у даній філії на обліку, як безробітна. (а\с70). 
У судовому засіданні суду першої інстанції позивачка підтримала свої позовні вимоги, з викладених у позові підстав, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися у розмірі ј частини від всіх видів заробітку відповідача (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до закінчення навчання або до досягнення сином віку 23 років, у залежності від того, яка з цих обставин настане першою.       
Відповідач та його представник, у тому ж судовому засіданні, позов визнали частково, а саме, у розмірі - 300 грн. щомісячно, пославшись на важке матеріальне становище та його середньомісячний заробіток у розмірі 3604 грн. на місяць.
За вказаних обставин та відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якими суд першої інстанції керувався при ухваленні оскаржуваного рішення, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 , який продовжує навчатися досягши повноліття, потребує матеріальної допомоги. 
Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати усі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Всі ці обставини були встановлені судом першої інстанції та враховані при ухваленні рішення і обгрунтовано позов задоволено у розмірі саме 1/8 частини всіх доходів відповідача, а не ј частини, як просила позивачка. 
Твердження апелянта, що він не працює, є голослівними, оскільки у судовому засіданні він навпаки посилався на свій середньомісячний заробіток - 3604 грн. Крім того, на а/с 57 міститься Довідка про доходи ОСОБА_2 , де вказано, що станом на 26.02.2019 року він працював водієм автобуса у ФОП ОСОБА_15 . Доказів зворотного, відповідач суду не надав. Тому інший висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача змоги надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові, який продовжує навчатися, теж правильний, як і те, що ця допомога має стягуватися у вигляді аліментів у частці від доходу відповідача, яка є 1/8 часткою.
Разом з тим, суд першої інстанції неправильно застосував норму ч.2 ст. 182 СК України, оскільки вона до правовідносин про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не застосовується.
Так, як уже було зазначено, відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Обставини, які суд має враховувати при визначенні розміру аліментів, викладені у ч.1 ст. 182 СК України і ними є : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 2 ст. 182 СК України не містить обставин, які суд має враховувати при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, вона вказує на мінімальний розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, незалежно від своїх можливостей і у ч.2 ст. 182 СК України визначений мінімальний розмір таких аліментів. 
У разі вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, як у даному випадку, слід керуватися ст. 199 СК України, яка говорить про те, що батьки зобов`язані утримувати таких своїх дітей, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а не у будь-якому випадку.
Тим самим, суд першої інстанції неправильно застосував норму ч.2 ст. 182 СК України та стягнув аліменти у розмірі « але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб». Дану фразу слід виключити, як з мотивувальної так і з резолютивної частини рішення суду першої інстанції, змінивши в цій частині, оскаржуване рішення.
В іншій частині рішення суду відповідає встановлений обставинам справи, відповідним їм правовідносинам та правовим нормам і доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, врахованих судом та протирічать самі собі.
Так, у своїй апеляційні скарзі, ОСОБА_2 вказує, що він згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак в меншому розмірі - у розмірі 300 грн щомісяця, разом з тим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Таким чином, рішення суду першої інстанції, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права слід змінити, виключивши, як з мотивувальної так і з резолютивної частини рішення суду першої інстанції фразу « але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб». В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2019 року змінити виключивши, як з мотивувальної так і з резолютивної частини рішення фразу « але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб». В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом
суддя:  В.С. Марчук