УХВАЛА

16 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  905/1446/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Азовконтракт"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення збитків за часткову втрату (нестачу) вантажу в сумі 141 481,80 грн, провізної плати за втрачений вантаж в сумі 3 827,67 грн,

ВСТАНОВИВ:
10.01.2020 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі                             №   905/1446/19, надіслана скаржником поштою через відповідний апеляційний суд 10.12.2019. 
За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 905/1446/19 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке. 
За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не   підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)   справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 установлено у розмірі 1   921,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у цій справі є стягнення 145 309,47 грн (збитків за часткову втрату (нестачу) вантажу в сумі 141 481,80 грн та провізної плати за втрачений вантаж в сумі 3 827,67 грн), що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2019 рік (1   921,00 грн * 100 =                192 100,00 грн), тому у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України справа № 905/1446/19 є малозначною.
Разом із цим у тексті касаційної скарги наголошено, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики в частині визначення та розподілу відповідальності між сторонами за договором перевезення, зокрема щодо застосування статті 111 Статуту залізниць України.
Крім цього, скаржник стверджує, що справа має виняткове значення для нього, оскільки в господарських судах щорічно розглядаються більше тисячі подібних справ про відповідальність за втрату вантажу, однак фактичні обставини цієї свідчать про наявність підстав для виключення вини залізниці.
Проте вказані посилання скаржником, не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, за яких рішення у справі № 905/1446/19 може бути переглянуто у касаційному порядку, оскільки обґрунтування цих позицій зводиться лише до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Статтею 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Відповідно до частини 1 статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що надання стороні будь-яких переваг, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Також слід зауважити, що саме лише застереження про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу не може бути визнано судом підставами, на які поширюється дія положень підпунктів "а" та "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. 
Інших доводів у підтвердження необхідності відкриття касаційного провадження у цій справі скаржником не наведено.
З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у   відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі                           №   905/1446/19, оскільки цю скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі                            №   905/1446/19.
2. Матеріали касаційної скарги на 9 (дев`яти) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 02.12.2019 № 2356308 про сплату судового збору, повернути скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не   підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил

                                                                                          О. В. Случ