ПОСТАНОВА
Іменем України

29 січня 2020 року 
м. Київ
справа № 280/4367/19
адміністративне провадження № К/9901/35411/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Кравчука В.М., Желєзного І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2019р. (суддя - Сіпака А.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019р. (судді - Баранник Н.П., Дурасова Ю.В., Шальєва В.А.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування рішення,
в с т а н о в и в :
У вересні 2019 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду з позовом, в якому просило:
визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.08.2019р. №1680 «Про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжжяобленерго» за порушення Ліцензійних умов розподілу електричної енергії».
Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.08.2019р. №1680 «Про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжжяобленерго» за порушення Ліцензійних умов розподілу електричної енергії».
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що в судовому порядку заборонено Нацкомісії проведення планового заходу державного контролю у період з 05.08.2019р. по 16.08.2019р. Проте 09.08.2019р. відповідачем прийнято оскаржувану постанову №1680, якою накладено штраф на ПАТ «Запоріжжяобленерго» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії. У разі несплати штрафу у 30-денний строк у добровільному порядку підприємству підлягає нарахуванню пеня в розмірі 1,5% від суми штрафу, який становить 1   700 000 грн.
Посилався на те, що оскільки є очевидним недотримання з боку відповідача вимог законодавства про здійснення (організації) заходів державного нагляду (контролю), і внаслідок цього протиправність прийняття спірної постанови, а тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови НКРЕКП від 09.08.2019р. №1680 призведе до ускладнення та унеможливить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів ПАТ «Запоріжжяобленерго» пені у розмірі 1,5% суми штрафу, що відповідно до статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2019р., яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019р., заяву про забезпечення позову задоволено.
Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.08.2019р. №1680 «Про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжжяобленерго» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії».
З постановленими у справі ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що забезпечення позову у спосіб зупинення дії постанови НКРЕКП від 09.08.2019р. №1680 є неприпустимим та по своїй суті таким, що є формою втручання в дискреційні повноваження НКРЕКП.
Посилається на те, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, фактично здійснив розгляд позовних вимог по суті, чим, в свою чергу, грубо втрутився у дискреційні повноваження НКРЕКП та вирішив справу завчасно. При цьому підстав вважати, що до вирішення справи по суті захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, відсутні.
Крім того, посилається на те, що Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затв. наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. №787, визначено процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а тому у разі скасування в судовому порядку постанови від 09.08.2019р. №1680 позивач має можливість звернутись до Державної казначейської служби України та Нацкомісії для повернення сплачених коштів, що не потребує додаткових зусиль для позивача та свідчать про відсутність обставин, які можуть істотно ускладнити ефективний захист і поновлення нібито порушених прав позивача.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Судами встановлено, що листом від 20.06.2019 №40-13/1207 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до Законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», інших законів і нормативно-правових актів та відповідно до Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2019 рік, затв. постановою НКРЕКП від 30.11.2018р. №1584, у строк з 05.08.2019р. по 16.08.2019р. планується проведення планової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу та постачання електричної енергії за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. (а.с. 14)
За результатами проведення перевірки та на підставі складених Актів від 05.08.2019р. №263 та №264 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 09.08.2019р. №1680 «Про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжжяобленерго» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії», відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 1700000 грн за порушення п.п. 7 п. 2.2 Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії щодо обов`язку ліцензіата при провадженні ліцензованої діяльності дотримуватися таких організаційних вимог, зокрема в частині надання до НКРЕКП документів (їх копій), інформації (даних, відомостей, звітності), необхідних для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій, в обсягах та у строки (не менше десяти робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП.
Відповідно до оскаржуваної постанови зазначена сума штрафу має бути сплачена до Державного бюджету України у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу.
Вважаючи дії НКРЕКП щодо прийняття постанови від 09.08.2019р. №1680 протиправними, а відповідно постанову незаконною, прийнятою без урахування встановлених судом заборон щодо проведення перевірки у зазначений період, позивач звернувся до суду із позовом.
Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.08.2019р. №1680 «Про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжжяобленерго» за порушення Ліцензійних умов розподілу електричної енергії» є обов`язковою для виконання позивачем, а її невиконання тягне за собою нарахування пені, а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди права, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі.
Також суд виходив з того, що після сплати суми штрафу, у разі задоволення судом позову і скасування оскарженої постанови, позивачу доведеться прикладати значних зусиль для повернення цієї суми з Державного бюджету України як безпідставно сплаченого.
Суди дійшли висновку про те, що вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації суб`єктом владних повноважень його функцій після розгляду спору по суті. При цьому вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови не скасовує чинність останньої та не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову ПАТ «Запоріжжяобленерго» посилалось на те, що оскаржувана постанова НКРЕКП прийнята з порушенням порядку та способу, визначених чинним законодавством України.
На підтвердження протиправності оскаржуваного рішення підприємством, яке звернулось із заявою про забезпечення до суду, надано відповідні докази.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови НКРЕКП, суди фактично, не розглядаючи справи по суті, не перевіряючи фактичних обставин справи та не досліджуючи докази, погодились із твердженням заявника про наявність у діях та рішенні НКРЕКП порушень закону.
Поряд з тим, ознаки протиправності оскаржуваного рішення відповідача не були очевидними, а фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.
Сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Крім того, безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. 
Проте відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2019р. у справі № 826/14951/18. від 10.04.2019р. у справі №826/16509/18 та від 26.12.2019р. у справі № 640/13245/19 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
За таких обставин, передбачені статтею 150 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення позову були відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, судові рішення ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій з істотним порушенням норм процесуального права, а тому судові рішення у справі підлягають скасуванню із прийняттям у справі нової постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2019р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019р. скасувати.
У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про вжиття заходів забезпечення позову у справі №280/4367/19 відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб
В.М. Кравчук                              
І.В. Желєзний