Справа № 307/2801/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        20 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуга С.Д., Кондора Р.Ю.
з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду ухваленого 30 жовтня 2019 року головуючим суддею Чопик В.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. 
Позов обґрунтовано тим, що з 17 лютого 2004 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 . Від даного шлюбу у них народилась донька: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходяться у позивачки на вихованні та на її повному утриманні. Вказаний шлюб на підставі рішення Тячівського районного суду від 27.11.2012 року розірвано. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.07.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 500 гривень щомісячно до її повноліття. Водночас, характер роботи відповідача є мінливим і свої прибутки він приховує, коштів, які він сплачував не вистачає на елементарні потреби дитини. З часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів від 13 липня 2012 року, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахування вікових особливостей дитини зросли витрати на її утримання, зокрема дитина пішла в школу, відвідує додаткові заняття, часто хворіє, має вроджені вади зору, одяг та шкільне обладнання в рази подорожчало. Наявність таких обставин впливає на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. В зв`язку з цим вона вимушена звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини, шляхом збільшення до рівня 2 000 грн. щомісячно на утримання дитини, оскільки відповідач спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі. Дитина позивачки та відповідача часто хворіє, окрім того дитині поставлений діагноз вроджена ізотропія, що потребує великих додаткових затрат на лікування зору, відвідування спеціальних занять, проходження апаратних вправ на виправлення зору, купівля окуляр та постійні огляди. Витрати тільки на лікування загалом складають біля 3000 грн. щомісячно. 
Тому просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Тячівського районного суду від 13.07.2012 року та стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на дитину, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути щомісячно з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1500 грн. додаткових витрат пов`язаних з лікуванням дитини. 

Рішенням Тячівського районного суду від 30 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір стягуваних аліментів за рішенням Тячівського районного суду від 13.07.2012 року та стягнено з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1500 грн. додаткових витрат пов`язаних з лікуванням дитини. 

Не погоджуючись частково з даним рішенням  ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього щомісячних додаткових витрат на утримання дитини та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні даної вимоги. В обґрунтування скарги посилається на те, що позивачем не доведено наявність обставини передбачених ст. 185 СК України для стягнення додаткових витрат.

В іншій частині рішення суду ніким в апеляційному порядку не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2004 року та рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2012 року шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі "Мати" записано позивача по справі ОСОБА_2 , а в графі "Батько" значиться відповідач по справі ОСОБА_1 .

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2012 року з відповідача присуджено до стягнення аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в сумі по 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з наявності підстава, передбачених ст. 185 СК України.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може повністю погодитись колегія суддів з огляду на таке.

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із наявністю хвороби чи каліцтва. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

При цьому позивач повинна довести їх необхідність. Оскільки позивач зазначила про додаткові витрати, які просила стягувати щомісячно (тобто на майбутнє, на постійній основі), пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то саме вона мала б надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо необхідності систематичного лікування дитини. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду також необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Однак, зазначених обставин позивачем не доведено у цілому відповідними доказами, які б свідчили про необхідність щоденного лікування дитини.

Так, згідно долученої довідки Грушівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 06.06.2019 №43 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом вроджена ізотропія (а.с.12). Із долучених позивачем медичних документів вбачається, що за вказаного діагнозу рекомендовано носити окуляри, які були придбані у вересні 2012 року за суму 315 грн. (а.с.13). Наданою у судовому засіданні Довідкою Грушівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 23.12.2019 за №172 також доводиться та обставина наявна у дитини хронічна хвороба потребує постійного виправлення та підтримання зору. А іншою Довідкою Грушівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 23.12.2019 за №171 стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3. постійно проходить огляди в офтальмолога, процедури апаратної корекції зору, лікування, що включає прийом ліків, вітамінів і купівлю спеціальних окулярів. На підтвердження відомостей останньої довідки, представник позивачки в особі адвоката Гримут Т.В. надала колегії суддів 7-м касових чеків з придбання лікарських засобів датованих 14, 15 і 17 січням 2020 року на загальну суму 1950,29 гривень.

Оскільки, позивач витратила одноразово суттєву суму на придбання ліків і вітамінів для лікування доньки ОСОБА_3 то такі витрати на думку колегії суддів підлягають розподілу між сторонами, виходячи з рівного обов`язку сторін здійснювати утримання, лікування та забезпечення всім необхідним для повноцінного розвитку дитини. 

Відтак, апеляційний суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, а саме, стягнення з ОСОБА_1 одноразової суми у розмірі 1000,00 грн. (не менше половини від 1950,29 грн.) понесеної позивачкою при придбанні ліків і вітамінів для їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , а не щомісячного стягнення певної твердої суми без її обгрунтування.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в цій частині позовної вимоги слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення такої позовної вимоги. А звідси, доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду від 30 жовтня 2019 року в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення такої позовної вимоги.

Стягнути одноразово з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) гривень додаткових витрат на лікування дитини. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 23 січня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді