ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1976/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М., розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від  01 жовтня 2019 року (суддя Бойченко Ю.П.) у справі за позовом Запорізького обласного відділення фонд соціального захисту інвалідів  до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій,-                                                                                   ВСТАНОВИВ:
Запорізьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів звернулось з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 році у розмірі 12    395    083,75 грн.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від  01 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
          Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що вина відповідача полягає у несплаті  адміністративно-господарських санкцій.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, АО «ДТЕК Дніпроенерго» зареєстровано в якості юридичної особи та має у складі наступні відокремлені підрозділи: Відокремлений підрозділ «Запорізька теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» ; Відокремлений підрозділ «Криворізька теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»; Відокремлений підрозділ «Придніпровська теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго».
28.02.2019 відповідачем, на виконання вимог чинного законодавства до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів подано Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік.
У рядку 03 звіту відповідачем самостійно визначено кількість осіб з інвалідністю – штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності в Україні», у кількості 144 осіб.
Відповідно до рядка 02 Звіту за 2018 рік середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність на підприємстві відповідача фактично за рік становить 62 особи.
Листом від 18.03.2019 №03-358/564 позивач повідомив відповідача, що згідно звіту форми 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік», середньооблікова чисельність працюючих на підприємстві осіб з інвалідністю менша, ніж установлена частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Отже, у зв`язку із невиконанням нормативу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» має сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 12    328    509,76 грн., суму пені 66 573,99 грн.
У в`язу з несплатою цієї суми було подано позов.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у належній кількості, та подано звітність форми №3-ПН упродовж 2018 року до органів Державної служби зайнятості, підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбачено статтею 20 Закону №875-ХІІ, відсутні, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
          Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
          Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» від 21 березня 1991 року №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ), Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 року №223 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.2007 за №552/13819 із змінами і доповненнями (далі - Порядок).
Відповідно до частин 1 – 3 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним (частина 5 статті 19 Закону).
Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. 
Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю     у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Нормами статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» передбачено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій     МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.
Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.
На виконання пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 № 316 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)». В контексті прийнятого Закону № 5067 та затвердженого Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:
- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;
- надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю інформацію у порядку, передбаченому Законом № 5067 та Наказом № 316;
- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом № 875-ХІІ та Порядком № 70;
- у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.
В свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників – осіб з інвалідністю.
При цьому, Законом № 875-ХІІ також визначено, що працевлаштування осіб з інвалідністю здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такої особи.
З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу субсидіарно покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.
Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми № 3-ПН, що подається у порядку, визначеному наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316.
Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік (форми №10-ПІ), поданого відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 3605 осіб, підлягали працевлаштуванню 144 особи з інвалідністю, 62 особи з інвалідністю працевлаштовано, що не відповідає необхідній середньообліковій кількості.
Як було свтановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи,  наказом голови правління АТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 09.03.2011 «Про створення робочих місць для інвалідів» створено у структурних підрозділах ВАТ «Дніпроенерго», за рахунок наявних вакансій штатного розкладу всіх структурних підрозділів, робочі місця із звичайними умовами праці для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% запланованої середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу на 2011 рік (п.1 наказу). Заступнику директора з управління персоналом наказано щороку проводити актуалізацію кількості робочих місць, необхідних для працевлаштування інвалідів (п. 2.3 наказу).
Матеріали справи містять витяги зі штатних розписів ДТЕК Запорізька ТЕС та ДТЕК Криворізька ТЕС на 01.01.2018, згідно яких кількість робочих місць для осіб з інвалідністю складає 38 та 37 відповідно.
Відповідачем протягом 2018 року подано Звітність форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», а саме:
- до Енергодарського міського центру зайнятості (з травня 2018 року – до Енергодарської міської філії Запорізького обласного центру зайнятості) від 12.01.2018, від 13.02.2018, від 02.03.2018, від 03.04.2018, від 03.05.2018, від 04.06.2018, від 03.07.2018, від 03.08.2018, від 04.09.2018, від 03.10.2018, від 02.11.2018, від 03.12.2018 на 38 вакансій за посадою обхідник гідроспоруд 2 групи на Відокремленому підрозділі «Запорізька теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»;
- до Дніпровського міського центру зайнятості м. Дніпра від 17.01.2018, від 08.02.2018, від 12.03.2018, від 10.04.2018, від 10.05.2018, від 13.06.2018, від 17.07.2018, від 16.08.2018, від 17.09.2018, від 10.10.2018, від 16.11.2018, від 18.12.2018 на 24 (у листопаді та грудні 2018 року – 23) вакансії обхідника гідроспоруд 2 групи та 3 (у червні та серпні 2018 року – 4) вакансії підсобного робітника на Відокремленому підрозділі «Придніпровська теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»;
- до Апостолівського районного центру зайнятості від 22.01.2018, від 06.02.2018, від 06.03.2018, від 06.04.2018, від 07.05.2018, від 08.06.2018, від 09.07.2018, від 07.08.2018, від 07.09.2018, від 08.10.2018, від 08.11.2018, від 11.12.2018 на 36 вакансій за посадою обхідник гідроспоруд 2 групи та 1 вакансію за посадою столяр 2 розряду на Відокремленому підрозділі «Криворізька теплова електрична станція «Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго».
Судом першої інстанції вірно було встановлено, що звітність подавалася до органів Державної служби зайнятості за місцезнаходженням відокремлених підрозділів підприємства.
Окрім того, матеріали справи містять копії листів, якими відповідач неодноразово протягом 2018 року інформував ЗОФ ФСЗІ, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної ради, Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації про наявність вакантних посад для осіб з інвалідністю на відповідних відокремлених підрозділах підприємства.
Судом першої інстанції також було встановлено, що середньооблікова штатна кількість штатних працівників виконавчої дирекції АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у 2018 році становила 27 осіб (у травні, жовтні – грудні 2018 року – 26 осіб; у липні – вересні – 28 осіб), отже норматив з працевлаштування особи з інвалідністю у виконавчій дирекції складав 1 особу, який відповідачем виконано.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено вірні висновки, що відповідачем створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у належній кількості, та надано органу Державної служби зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування таких осіб. 
Відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України», підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
Так, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).
Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись   ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від  01 жовтня 2019 року у справі за позовом Запорізького обласного відділення фонд соціального захисту інвалідів  до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений  ст. 329 КАС України.
                    Постанова  у повному обсязі складена 17 лютого 2020 року.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш