ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2020 року 

м. Київ
справа №284/425/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43357/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П., 

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Народицького районного суду Житомирської області від 01.12.2016 (суддя Діброва О.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 (колегія у складі суддів Шидловського В.Б., Мацького Є.М., Капустинського М.М.)
у справі №284/425/16
за позовом ОСОБА_1 
до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 
про зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив зобов`язати Овруцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити йому з 01.01.2016 виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру".
2.          Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 01.12.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017, у задоволенні позову відмовлено.
3.          У касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 22 січня 2002 року позивач працює суддею Овруцького районного суду Житомирської області та з 17.09.2001 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, як отримувач пенсії за нормами Закону України "Про прокуратуру".
5.          З 01 січня 2016 року відповідачем було припинено виплату позивачу зазначеної вище пенсії у зв`язку із внесенням змін до статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якими було тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, припинено виплату пенсій у період роботи особи на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
6.          25.05.2016, посилаючись на відсутність підстав припинення виплати пенсії, ОСОБА_1 звернувся до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про відновлення йому виплати з 01.01.2016.
7.          Листом від 16.05.2016 № 348/к-8 пенсійний орган відмовив у відновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що позивач продовжує працювати на посаді судді та відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911 тимчасово не має права на виплату пенсії.
8.          Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9.          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що p 01.01.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 (далі - Закон № 911). Цим Законом внесено зміни до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно яких тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про службу в органах місцевого самоврядування в Україні», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Таким чином, у позивача, як особи, що працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», підстави для поновлення виплати пенсії з 01.01.2016, відсутні.
10.          Крім того, Прикінцеві положення Закону № 911-VIII від 24.12.2015 не містять посилань на підстави та обставини, які можуть впливати на відновлення виплати пенсії до 31.12.2016.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11.          Позивач у касаційній скарзі наголошує, що обмеження виплати пенсії суперечить ст.ст. 22, 58 Конституції України та є звуженням його конституційних прав. Окрім того, позбавлення пенсії є дискримінаційним щодо нього.
12.          Позивач також посилається на неврахування практики Європейського Суду з прав людини, зокрема у справах «Пічкур проти України», «Фабіан проти Угорщини»
13.          Відповідач відзиву на касаційну скаргу до суду не подав.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
15.          З 1 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, яким статтю 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, відповідно до якої тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.
16.          Після звільнення з роботи та подання до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання трудової книжки із записом про звільнення або відповідного витягу з наказу, з дня, наступного за днем звільнення, пенсія виплачується у повному розмірі.
17.          Також, відповідно до частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII в редакції Закону № 911-VIII тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.
18.          Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені норми чітко встановлюють, що особам, які працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно, зокрема, до Закону України "Про прокуратуру", не виплачуються.
19.          Тобто, визначено, що підставою для припинення виплати пенсії з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у спірних правовідносинах є саме факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до зазначених законів.
20.          Оскільки позивач, котрий одержував пенсію як колишній прокурор, продовжив працювати на посаді судді, то починаючи з 01 січня 2016 року, він не має права на виплату пенсії, а тому дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01 січня 2016 року є правомірними.
21.          Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 (справа № 537/2351/16-а) та від 18.04.2019 (справа № 756/5952/16-а) від 24.10.2019 (справа № 221/2498/16-а).
22.          Посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже Закон № 911-VIII не визнано неконституційним. Окрім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 зазначив, що з урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. 
23.          На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів..
24.          Крім того, у Рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим… встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.
25.          Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
26.          Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. 
27.          Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
28.          У контексті спору Верховний Суд дійшов висновку, що обмеження, застосовані до позивача, мали тимчасовий характер і легітимну мету, а тому не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії. 
29.          При вирішенні спірних правовідносин Верховний Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішення від 05.09.2017 у справі «Фабіан проти Угорщини» (Заява № 78117/13) (Fabian v. Hungary) параграфи 74 - 82, 84, у якому Суд у складі Великої Палати зазначив, що у вирішенні "справи стосовно зменшення, зупинення чи припинення соціальної пенсії" мають значення: ступінь втрати пільг; чи був елемент вибору; та ступінь втрати засобів для існування. Оскільки виплата пенсії заявника була призупинена лише в період, коли він був переведений на роботу та він мав можливість вибрати між продовженням державної зайнятості та отриманням його пенсії, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що справедливий баланс між вимогами загального державного інтересу та правами заявника був дотриманий. 
30.          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.
31.          Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
32.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
33.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Народицького районного суду Житомирської області від 01.12.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 у справі №284/425/16 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб